Hvězdy
fotbalového hřiště
Haaland

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Harry Coninx

Hvězdy fotbalového hřiště 4 – Haaland – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2023

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Tato kniha je beletrizovanou biografií popisující některé z klíčových milníků dosavadní kariéry Erlinga Haalanda.

Některé události zde popsané jsou založené na představivosti autora a pravděpodobně zcela neodrážejí to, co se skutečně odehrálo.

Pro Else, jediného dalšího Nora, kterého znám.

1

Snový debut

Leden 2020, WWK Arena, Augsburg, Německo
FC Augsburg versus Borussia Dortmund

Když Augsburg vstřelil třetí gól, Erling vztekle praštil do sedadla vedle sebe.

Zavřel oči a poslouchal skandující fanoušky. Měl to být jeho velký den, jeho první zápas za Borussii Dortmund. Místo toho je ale soupeř drtil, a to se Erling ještě ani nedostal na hřiště.

Jeho nový trenér Lucien Favre se odvrátil od hřiště a podíval se směrem k lavičce.

„Erlingu!“ křikl. „Začni se rozcvičovat!“

Erling se zvedl ze sedadla, natáhl si štulpny a začal běhat kolem postranní čáry. Ve vzdálenějším rohu zaslechl potlesk a jásot fanoušků Dortmundu. Zoufale si přáli, aby se konečně dostal na hřiště. Chtěli vidět svou novou posilu v akci!

Během rozcvičování stál Erling vedle Giovanniho Reyny. Připadal si vedle něj jako obr.

„Máš trému, Erlingu?“

„Ne, jsem jen frustrovaný. Chci už nastoupit a pomoct týmu.“

„Bylo by dobré dostat se na hřiště a připsat si pár minut, co?“

Erling pokrčil rameny. Takhle to neviděl. Nepřestoupil do Borussie proto, aby rozšířil počet hráčů, kteří v jejím dresu budou jen získávat zkušenosti. Byl odhodlaný mít na hru skutečný vliv.

Jakmile se rozcvičil, zavolal ho Favre zpět. Trenér nechtěl ztrácet čas, zamýšlel poslat svou novou posilu na hřiště co nejdřív.

„Potřebujeme tě tam,“ řekl a položil mu ruku na rameno. „Prohráváme 3:1 – zkus s tím něco udělat.“

Erling stál u postranní čáry a zhluboka se nadechl. Před zápasem nikdy nebyl nervózní – alespoň už dlouho ne, ale teď cítil, jak se v něm nervozita začíná probouzet.

Byl to jeho první zápas za klub, poprvé ho měli fanoušci Dortmundu vidět v akci. Koneckonců hrál v jedné z nejlepších lig na světě – a musel dokázat, že tam patří.

Zoufale chtěl udělat dobrý dojem. Ťukl si pěstí s Łukaszem Piszczekem, kterého střídal, a o pár vteřin později už stál na hřišti.

Jeho vliv na hru byl okamžitý.

Jadon Sancho si sběhl doprostřed hřiště z levé strany a Erling vycítil příležitost.

„Jadone! Teď!“ zařval a jeho hlas přehlušil i skandování fanoušků. Jadon mu poslal míč na centimetr přesně a Erling se ani nemusel dívat na gólmana či branku. Předem věděl, co udělá.

Z první se opřel levou nohou do míče, ten zamířil do vzdálenějšího rohu branky a odrazil se od tyče.

GÓÓÓL!

Erling se nezastavil, aby si vychutnal jásot publika, dokonce svou premiérovou trefu před vlastními příznivci ani neoslavoval. Přiběhl k míči, vytáhl ho z branky a sprintoval s ním k půlicí čáře, aby uspíšil rozehrávku, po které chtěl dát hře nový ráz.

„Pojďme ten zápas vyhrát, kluci,“ burcoval spoluhráče.

Ani se nepozastavil nad tím, jak dokonalý vstup do své dortmundské kapitoly právě udělal. Skóroval hned při svém debutu – a hned z prvního doteku s míčem!

Ale na tom nezáleželo. Důležité teď bylo vrátit tým do hry a získat tři body.

O dvě minuty později byl Dortmund zpět v zápase. Přízemní přihrávku od Matse Hummelse zkušeně zkrotil Sancho. Jadon i Erling byli rázem metr od obránců a řítili se na branku.

„Jadone, pošli mi ho!“ křikl Erling, hladový po dalším gólu. Tentokrát ho ale Sancho ignoroval, místo toho se rozhodl obejít brankáře a doklepnout míč do prázdné brány.

„Příště mi ho naservíruj!“ hulákal na něj Erling v legraci, když společně slavili.

„Naservíroval jsem ti ten předchozí,“ smál se Jadon a odstrčil ho.

Hráči a fanoušci Dortmundu teď šíleli, byli vzrušením bez sebe, ale Erling zůstával soustředěný. Za stavu 3:3 a půl hodiny před koncem zápasu Dortmund lačnil po výhře. A Erling chtěl vstřelit víc gólů.

Další skvělý míč mu poslal Thorgan Hazard, který sprintoval vpřed do volného prostoru. Erling se hnal za ním – chtěl se zapojit do akce a přidat další gól. Hazard obešel brankáře, ale pak už se dostal do příliš velkého úhlu.

„Thorgane! Tady!“ znovu zařval Erling.

Tentokrát ho spoluhráč poslechl a poslal mu míč k nohám. Erling se ocitl v jasné gólové příležitosti a jen doklepl míč za brankovou čáru.

GÓÓÓL!

Už se rozběhl slavit, když si všiml výrazu v Thorganově tváři.

„Ofsajd,“ zasténal Thorgan a ukázal na pomezního rozhodčího. „Jsem si jistý, že jsem svůj náběh načasoval správně. Vím jistě, že jsem nebyl v ofsajdu.“

Stadionem se rozlehlo ticho. Rozhodčí v napjaté chvíli přiložil prst k uchu a poslouchal, co mu řekne VAR.

Pak, po chvíli, která se zdála jako věčnost, přiložil píšťalku ke rtům a pokynul rukou. Gól platil! Thorgan měl pravdu, svůj náběh načasoval dokonale.

Najednou byl ve vedení Dortmund – a musel se rozhodnout. Snažit se přidat pátý gól, který by definitivně rozhodl o vítězství, nebo se zatáhnout a pokusit se udržet těsné vítězství?

Erling nevěděl, co mají v úmyslu jeho spoluhráči, ale on sám měl jasno. Chtěl hattrick!

Své chvíle se dočkal o deset minut později. Marco Reus ho vysunul perfektně načasovanou průnikovou přihrávkou za vysoko postavenou obrannou linii Augsburgu. Za okamžik už vytáhlý útočník pelášil k brance. Po chvíli ucítil, jak se k němu přibližují obránci soupeře, a na okamžik měl pocit, jako by se brodil bažinou. Míč se mu zasekl pod nohama a zbrzdil ho. Obránci mu už dýchali na záda, zároveň ale viděl, že už je jen pár kroků od brankáře. Hattrick si nehodlal nechat vzít. Ne při svém debutu.

Našel v sobě novou sílu a rychlost a lehce trkl levačkou do míče. Ten se kolem brankáře dokutálel až do sítě.

Dokázal to! Nejenže při svém debutu skóroval, vstřelil dokonce hattrick. Teď se na něj v Německu, možná i v celé Evropě, všichni zaměří.

„Takže těch pár minut ti nestačilo, co?“ culil se na něj Gio Reyna.

Po závěrečném hvizdu přišel Erling k rozhodčímu a vzal si od něj na památku zápasový míč. Ve tváři mu přitom hrál velký úsměv.

„Víš, že to není plnohodnotný hattrick, že jo?“ smál se kapitán Marco Reus. „Ne v Německu.“

„Jakto?“ nechápal Erling.

„Nemůže se stát, aby mezi tvými góly skóroval někdo jiný,“ ušklíbl se Reus. „Ale tentokrát přimhouřím oči.“

Erling se zasmál a dál v rukou pevně svíral míč.

Byl to skvělý start do jeho dortmundského angažmá, přestože hattricků už ve své kariéře vstřelil spoustu a věděl, že ani tenhle nebude jeho poslední.

A nebude to ani jeho poslední velký okamžik v dresu Dortmundu. Tím si byl jistý.

2

Fenomén

Červen 2006
Tréninkové hřiště Bryne FK, Bryne, Norsko

„Představ si, že jsi doma a hraješ se mnou a svým bratrem,“ řekl Alf-Inge Haaland a usmál se na svého pětiletého syna.

Erling byl zticha. Něco jiného bylo, když si kopal ve škole nebo s bratrem na zahradě, ale tohle bylo Bryne FK. Nebyl to nějaký školní tým, ale skutečný fotbalový klub. A navíc to nebyl jen tak ledajaký fotbalový klub – byl to norský tým s neuvěřitelnou historií. Bryne FK se kvalifikovalo do evropských pohárů, několikrát skončilo mezi vůbec nejlepšími, a což bylo nejdůležitější, byl to klub, kde začínal svou kariéru Erlingův otec.

Erling už cítil, jak se na něj dívají ostatní děti – nebo spíš jak hledí na jeho tátu. Bylo mu jasné, že všichni Alfieho Haalanda poznávají a vědí, že on je jeho syn. A taky věděl, že od něj budou očekávat něco nadstandardního. Budou očekávat, že dostojí svému jménu.

„Jenže oni vědí, kdo jsem, tati,“ řekl Erling.

„S tím si nedělej starosti, synku. Prostě buď sám sebou. Dneska je nejdůležitější, aby ses dobře bavil.“

Koutkem oka si Erling všiml, že se k nim blíží nějaký muž. Přestože se nacházeli uvnitř, byl zachumlaný do velkého kabátu a huňaté šály.

Natáhl ruku směrem k Erlingovu otci.

„Alfie,“ uchechtl se. „Rád tě tu zase vidím. Nedá ti to nezavzpomínat si, co?“

Erlingův táta se zasmál a oba si chvíli spokojeně povídali.

„A tohle musí být malý Erling, viď?“ řekl muž a pohlédl dolů, načež natáhl k Erlingovi ruku. „Já jsem Alf Ingve Berntsen. Trénuju zdejší mládež.“

Erling podanou ruku přijal, potřásl jí, ale nevěděl, co má říct.

„Vím, že jsi tu nový, Erlingu, ale zařadíme tě do o rok staršího týmu, než je tvoje věková skupina,“ pokračoval Alf Ingve. „Hrajeme tady ve smíšených týmech – chlapci a dívky společně, ale jestli jsi aspoň z poloviny tak dobrý, jak mi říkal tvůj táta, ani to nepoznáš.“