Valentýnka
a staré řecké báje

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.albatros.cz

www.albatrosmedia.cz

Ivana Peroutková

Valentýnka a staré řecké báje – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2023

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

© Ivana Peroutková, 2023

Illustrations © Ivona Knechtlová, 2023

ISBN tištěné verze 978-80-00-07042-1

ISBN 978-80-00-07047-6 (1. zveřejnění, 2023) (epdf)

ISBN 978-80-00-07048-3 (1. zveřejnění, 2023) (epub)

ISBN 978-80-00-07049-0 (1. zveřejnění, 2023) (mobi)

Cesta na ostrov Korfu

V polovině srpna odjela Valentýnka s rodinou na řecký ostrov Korfu. Byla to událost. Před bílou vilou, kde holčička bydlela, stála připravená dvě auta. Rodiče, babička, teta Helena se strýcem Alešem, ti všichni se vypravili na dlouhou cestu. Pouze Hugo, peruánský naháč a Valentýnčin milovaný pes, netušil, co ho čeká. Vždyť on neznal ani moře. Nevěděl, co jsou velké vlny. Ovšem Valentýnka věřila, že se naháček nebude bát a odvážně si zaplave.

Těsně před odjezdem se přišli rozloučit tři Valentýnčini nejlepší kamarádi – Zuzka, Jonáš a Péťa. A tehdy Valentýnka, která ráda pro ně vymýšlela různé hry, řekla, že na ostrově snad dostane nápad na poslední prázdninovou hru. Jenže Jonáš dívenku zaskočil. Navrhl, že příští hru tentokrát vymyslí kamarádi.

„Proč ne? Tak jo. Prima,“ souhlasila nakonec Valentýnka.

A přece jí to bylo trošku líto. Holčička cestou v autě vzpomínala, jak si hráli na kosmetický salon a na cestovní kancelář. Jak léčili zvířátka ve veterinární ordinaci. Anebo hledali poklad na kraji slunečnicového pole a jindy zase stopovali podezřelého zmrzlináře. Valentýnka si dokonce potichu zazpívala písničky, které k hrám složila.

Čím mě kamarádi asi překvapí? uvažovala Valentýnka. Co když se mi jejich hra nebude líbit? obávala se. Ach jo, povzdechla si maličko posmutněle a pohladila Hugouška po čupřince.

Cesta trvala dlouho a dívenka na své pochybnosti pomalu zapomínala. Když auta dorazila následující den do přístavu, Valentýnka se rázem ocitla v docela jiném světě. Na břehu kotvily několikapatrové výletní lodě a za nimi se donekonečna rozprostíralo moře. Stovky aut najížděly na velké trajekty, aby se dopravily na vzdálené ostrovy.

Loď na ostrov Korfu odplula až večer. Valentýnka s babičkou se ubytovaly v malé kajutě a potom se celá rodina sešla nahoře na palubě. Holčička si připadala jako v nějaké tajemné pohádce. Nad moře se snesla noc. Ale na nebi zářily hvězdy a bílý měsíc ozařoval temné vlny s rozčeřenou pěnou. Loď se neviditelně drala kupředu.

„Vyspíme se a ráno budeme na místě,“ sliboval tatínek.

„Já se tak těším!“ zajásala Valentýnka.

Sotva se holčička brzy ráno probudila, spatřila z kulatého okýnka modré nebe a vysoké hory. Zakrátko se objevily i písečné pláže a pobřežní vesničky.

„Vítej, Korfu!“ zvolala nadšeně babička.

Hugo zaštěkal a Valentýnka s ním vyběhla na palubu. Slyšela, jak vlny prudce šplouchají o příď, a náhle sprška slané vody pokropila i samotnou Valentýnku. Dívenka lehounce vypískla a hned se zase vesele usmívala.

Čím Valentýnku okouzlily staré řecké báje

Na ostrově bylo nádherně. Valentýnčina rodina se usadila v pronajaté vilce přímo u pláže. Dům obklopovala rozkvetlá zahrada s terasou. Valentýnku však obzvlášť nadchla houpací síť upevněná mezi dvěma stromy. Nebylo to zvláštní? Doma měla v pokojíčku houpací křeslo, a tady se houpala na zahradě v síti. Jenže tady bylo i moře! Stačilo přeběhnout pár metrů po písku a Valentýnka vplula do vln.

Jakmile holčička zjistila, že voda je u břehu příjemně teplá, nejradši by se koupala pořád. I Hugoušek si moře oblíbil! Plaval po boku Valentýnky, a jestliže mu nějaká vlnka vnikla do čumáčku, akorát si odfrkl.

„Tomu bych nevěřila, že se z naháčka vyklube takový zdatný plavec,“ žasla babička.

„On už trénoval u nás doma v řece,“ vysvětlila Valentýnka a opět si vzpomněla na kamarády.

Ach jo, i kdyby Valentýnka vymyslela tu nejgeniálnější hru, má smůlu. Příští hra se bude konat podle nich.

„Vždyť mně to nevadí,“ přesvědčovala samu sebe holčička. „Už na to nebudu vůbec myslet.“

Naštěstí rodina podnikala výlety, a tak měla Valentýnka spoustu nových zážitků. Třeba viděla oslíka, který táhl vozík naložený melouny. V klášteře ji pohladil po vlasech starý mnich s dlouhým šedým vousem. Valentýnka se dokonce procházela v paláci, kde dřív žila krásná rakouská císařovna Sisi.

Jednou tatínek vyjel autem na vysoký útes, odkud byl nádherný výhled na moře. Holčička pozorovala, jak se na hladině proměňují barvy. Zelenomodrá barva tyrkysu přecházela do sytě modré anebo do temně zeleného smaragdu. Až v dálce na obzoru se vodní hladila setkala s nebem v uzounkém šedém proužku. Přesto se zdálo, že moře nikde nekončí.

„Představte si, jak se kdysi dávno cítili první řečtí mořeplavci,“ pronesla tajemně babička. „Teprve poznávali další a další ostrovy. Když si pomyslím, že nedaleko odtud je ostrov Ithaka, kde prý žil Odysseus, mám z toho husí kůži.“

„Kdo byl Odysseus?“ zeptala se Valentýnka.

„Nejznámější hrdina řeckých bájí,“ odpověděla vzletně babička. „Vracel se domů z trojské války, ale jeho plavba trvala deset let.“

„Proč tak dlouho?“ zajímalo holčičku.

„Protože musel překonávat všemožné nástrahy a protivenství.“

„Není to jako v pohádce?“ uvažovala Valentýnka.

„Vlastně podobně,“ přikývla babička. „Báje a pohádky se v lecčems podobají.“

„Když se podobají, v čem se teda liší?“ zarazila se Valentýnka.

„Hm, to je poněkud složitější otázka,“ zamyslela se babička. „Nejlepší bude, když si nějakou báj sama přečteš. Proto jsme sem přece vzali tu knížku. Pamatuješ?“

Valentýnka věděla. Byla to ta kniha, kterou jí babička donesla před odjezdem do pokojíčku. Knížka plná cizokrajných jmen, všelijakých řeckých bohů a nadpřirozených bytostí. Jenže Staré řecké báje a pověsti dosud ležely na dně kufru.

„Dneska je určitě začnu číst,“ slíbila Valentýnka.

Sotva se rodina vrátila z výletu, malá čtenářka se uvelebila s knihou v houpací síti. Nejprve se pustila do té báje o putování Odyssea. Slavný hrdina připlul s družinou do země obrů Kyklopů. Jenže jednooký obr Polyfemos Řeky uvěznil v jeskyni. Každý den snědl dva muže k večeři a ráno vyhnal z jeskyně ovčí stádo. Odysseus přemýšlel, jak by obra přelstil, až ho napadla krutá léčka. Řekové obra opili a vypíchli mu jediné oko. Pak se po dvou přivázali k břichům beranů, aby je Polyfemos nenahmatal, a takhle se dostali se stádem z jeskyně na svobodu.

Příběh byl dobrodružný a napínavý, jenže Odysseovo putování pokračovalo ještě dalších čtyřicet stránek! Tak dlouhou báj by Valentýnka na Korfu nejspíš nedočetla. Holčička tedy listovala knihou, aby si vybrala něco kratšího. Vtom ji upoutal obrázek krásného mladíka v modrých botkách, který mířil zlatým mečem na obrovského stojící netvora. Ten netvor vypadal opravdu hrozivě. Člověk s býčí hlavou, jemuž z nozder šlehaly ohnivé plameny.

Obluda se jmenovala Minotaurus a odvážného mladíka nazývali Theseus.

„Jú, tuhle báj si zítra přečtu!“ zaradovala se nahlas Valentýnka, prozatím však knihu odložila a radši se běžela s Hugem vykoupat.