Příběhy ze zoo
Opička neposeda

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Věra Hudáčková Barochová

Příběhy ze zoo – Opička neposeda – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Text © Věra Hudáčková Barochová, 2022

Illustrations © Sylva Francová, 2022

ISBN tištěné verze 978-80-253-6102-3

ISBN e-knihy 978-80-253-6134-4 (1. zveřejnění, 2022)

ISBN e-knihy 978-80-253-6135-1 (1. zveřejnění, 2022)

ISBN e-knihy 978-80-253-6133-7 (1. zveřejnění, 2022)

NEJDŮLEŽITĚJŠÍ

POSTAVY, SE KTERÝMI

SE V TÉTO KNÍŽCE

SETKÁTE:

Malá
BĚTKA

bude pracovat jako ředitelka zoologické zahrady. Samozřejmě ne hned, ale až pořádně vyroste. Zatím se jí nepodařilo vyrůst ani natolik, aby ji maminka pustila samotnou na cestu ze školy do zoo. Pro své budoucí povolání má ty nejlepší předpoklady – dokáže se totiž domluvit se zvířaty. Protože jí ale dospělí obvykle nevěří, že řeči zvířat rozumí, nechává si to pro sebe.

Ošetřovatelka
MAJDA

před krátkým časem dostala v zoo na starost orangutany. Je přesvědčená, že by mohla mít tu nejkrásnější práci na světě – kdyby ovšem opička Fanča nebyla tak rozpustilá. Na to si ale bude muset ještě nějaký čas počkat.

BORIS
z ostrahy

má rád ošetřovatelku Majdu a svoji práci. V zoo je zaměstnaný jako vedoucí ostrahy a říká se o něm, že mu neproklouzne ani myška. Jenže Fanča není žádná hloupá myš, ale chytrá opička.

Pan
ŘEDITEL

je zodpovědný za celou zoologickou zahradu. Znamená to pro něj mnoho práce a povinností. Každý den musí řešit spoustu problémů, a tak není divu, že se mu občas něco nepovede.

Dědeček
JOSEF

se svou vnučkou Bětkou pravidelně navštěvuje zoo. Právě si koupil malou zahrádku a už přesně ví, jaké druhy zeleniny tam bude pěstovat. Zatím ale netuší, jak je na zahrádce smutno, když v ní nežije žádné zvířátko.

ALFONS a MARIAN

Alfons je principál. Záleží mu především na tom, aby jeho cirkus vydělal hodně peněz, ale ke zvířatům, která v něm vystupují, se chová bezohledně.

Marian je Alfonsův syn. V cirkuse se stará o zvířata a občas při tom na něco zapomene – naštěstí pro Fanču.

ROZVESELOVADLO

Každý den u večeře si Bětka uvědomovala, jaké má štěstí, že její maminka pracuje jako pokladní právě v zoologické zahradě. Díky tomu měla dobrý přehled o všem, co se tam přihodilo v čase, který musela strávit ve škole. Povídaly si spolu o nově narozených mláďatech i o přestavbě pavilonu šelem. Bětku zajímalo všechno, co se zoo týkalo. Kdyby ovšem maminka celou pracovní dobu proseděla za pokladnou v samoobsluze, mohla by Bětce vyprávět nanejvýš tak o kedlubnách nebo o jogurtu – a to by zrovna velká zábava nebyla.

Jednoho večera se maminka rozpovídala o neposedné opičce Fanče a o tom, jaký zájem svými kousky vzbuzuje mezi návštěvníky. Informace měla z první ruky, protože se právě seznámila s Majdou, novou ošetřovatelkou orangutanů.

Bětka se snažila svůj čas rozdělovat spravedlivě mezi všechna zvířata. Nechodila za nimi jen pro zábavu jako ostatní návštěvníci. Pozorovala také jejich zvyky a chování, protože o nich chtěla vědět co nejvíc. Maminčino vyprávění v ní toho dne vzbudilo zvědavost. Samozřejmě věděla, že opičky patří v zoo k nejoblíbenějším zvířatům, ale že je s Fančou taková legrace, slyšela poprvé. Rozhodla se, že se s ní co nejdřív blíž seznámí.

Hned druhý den dostala ve škole tu nejhorší možnou známku! A úplně nespravedlivě! Paní učitelku rozzlobilo, že polovina žáků zapomněla na domácí úkol, a všechny zapomnětlivce „odměnila“ velkou červenou pětkou.

Bětka byla smutná. Tak špatnou známku v notýsku ještě neměla. Věděla, že tu novinu bude muset oznámit mamince, a vůbec se jí do toho nechtělo. Celé dopoledne ze všech sil zadržovala slzy a na své trápení nedokázala zapomenout, ani když zjistila, že budou ve školní jídelně k obědu buchtičky s krémem. Bylo jí smutno stále víc.

Nerozveselila ji ani pravidelná cesta do zoo. Až když se dědeček zeptal, které ze zvířat chce vidět tentokrát, vzpomněla si na vyprávění o kouscích neposedné opičky. Vydali se tedy rovnou k jejímu pavilonu.

Bětce najednou došlo, že se směje na celé kolo. Smála se tak moc, že na své trápení úplně zapomněla.

Po cestě domů se Bětka s dědečkem shodli na tom, že Fanča je to nejlepší rozveselovadlo na světě.

Od toho dne zašla k orangutanům, kdykoli ji přepadl smutek. A přestože si brzy uvědomila, že se opička vždycky nechová, jak by měla, nedala na ni dopustit.