Zimní tulipán

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.mf.cz

www.albatrosmedia.cz

Daniela Krolupperová

Zimní tulipán – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Marné čekání

Přišla zima. Přinesla s sebou chlad a tmu. Ve městě bylo smutno. Barevné listí ze stromů opadalo a prázdnými ulicemi se proháněl studený vítr. Vlezlý lezavý vítr. Číhal na lidi, aby jim zalezl do rukávů. Když si někdo nevzal šálu, hned ho zaštípal za límcem.

Pomalu se blížil vánoční čas. Za okny domů se mihotaly plamínky svíček, lidé zdobili adventní věnce. Kuchyně voněly vanilkou, skořicí, rozinkami a sekanými mandlemi. Na náměstí vyrostly stánky. I z nich se linuly líbezné vůně. Prodávaly se tam pečené kaštany, vánoční perníčky a víno svařené s pomerančem, skořicí a badyánem. Děti i dospělí se těšili na Ježíška. Jen po sněhu nebylo nikde ani stopy.

Klárka chodila do první třídy. Bydlela ve městě ve čtvrtém patře starého domu s velkými okny a dvěma sochami u vchodových dveří. Zimu měla ráda. Milovala sáňkování a stavění sněhuláků. Každý den netrpělivě vyhlížela sníh. Každičké ráno, jakmile se probudila, utíkala k oknu. Pokaždé na ni však vykoukly jen holé větve vysokých stromů, které rostly v její ulici.

Klárce z toho bylo smutno. „Maminko, proč ještě nesněží? Tatínku, kdy už konečně napadne sníh?“ ptala se každý den. Rodiče jen krčili rameny. Nevěděli. Ani malý bráška nevěděl, ale toho se Klárka neptala. Ještě totiž neuměl mluvit. Dokonce ani pán, který v televizi hlásil předpověď počasí, o sněhu dosud neřekl jediné slovo. Jenomže bez sněhu přece není pořádná zima! To ví každý.

„Nezbývá než čekat,“ krčil rameny tatínek. „Musíme být trpěliví, Klárko,“ odpovídala maminka. Jenže Klárku čekání nebavilo. Ani trochu.

Zatímco lidé na zemi se nemohli dočkat sněhu, ve sněhovém zámku na obloze vládl nevídaný shon a chvat. Stala se neslýchaná věc. Porouchal se stroj na sníh! Nikdo z nebeského osazenstva nevěděl, co si počít.

Sněhová královna si pomalu začínala zoufat. Vánoce na blátě jsou smutné. Ale co si počnou stromy a rostliny, když je před mrazem nebude chránit sněhová peřina? A co půda na poli, pod kterou spí semínka? Mráz všechno dočista spálí! Co teď?