Julinka
malá zverolekárka – Dobrodružstvo v buši

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednat můžete na
www.fragment.sk

www.albatrosmedia.sk

Rebecca Johnson

Julinka malá zverolekárka –
Dobrodružstvo v buši – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2023

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Rebecca Johnson: Juliet, Nearly a Vet: Outback Adventure (Book 9)

Text Copyright © Rebecca Johnson, 2015

Illustrations Copyright © Kyla May, 2015

First published by Penguin Random House Australia Pty Ltd. This edition published by arrangement with Penguin Random House Australia Pty Ltd.

Translation © Jana Valachová, 2023

Slovak edition © Albatros Media Slovakia s. r. o., 2023

Všetky práva sú vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie kopírovať a rozmnožovať za účelom rozširovania v akejkoľvek forme alebo akýmkoľvek spôsobom bez písomného súhlasu vydavateľa.

ISBN tištěné verze 978-80-566-3349-6

ISBN 978-80-566-3366-3 (1. zveřejnění, 2023) (epdf)

ISBN 978-80-566-3367-0 (1. zveřejnění, 2023) (epub)

ISBN 978-80-566-3368-7 (1. zveřejnění, 2023) (mobi)

Venujem Robyn Sheahan-Brightovej, Clare Forsterovej a Lise Rileyovej.

Ďakujem, že ste v Julinke videli potenciál,
keď bola skoro románom.

R. J.

Ahoj!

Volám sa Júlia, mám desať rokov a som skoro zverolekárka.

Stavím sa, že sa práve v duchu pýtate, ako môže byť desaťročné dievča skoro zverolekárka. Je to však celkom jednoduché: moja mama je zverolekárka, a tak sledujem, ako pracuje, a stále jej pomáham. Verte mi, nie je to vôbec ťažké.

Kapitola 1
Zverolekári niekedy musia cestovať

Sedela som na kufri a snažila sa ho zatvoriť, keď v tom nakukla do mojej izby mama.

„Zlatko, si pripravená na odchod?“ spýtala sa. „O chvíľu musíme vyraziť na letisko.“

„Už idem,“ prikývla som.

Otvorila som kufor a urobila rýchle rozhodnutie. Môj zverolekársky kufrík zaberal príliš veľa miesta, no v žiadnom prípade som ho tu nemohla nechať. Z cestovného kufra som vybrala tri tričká, aby som vytvorila dostatok miesta a konečne sa mi ho podarilo zatvoriť.

Obliekla som si všetky tri tričká, jedno na druhé, a ťahala kufor k dverám. Po ceste som vrazila do ocka, ktorý prižmúril oči a pokrútil hlavou.

„Julinka, koľko to máš na sebe tričiek? Veď sa v lietadle uvaríš, nehovoriac o tom, keď dorazíme do Longreachu. Vieš predsa, ako horúco tam je. Daj si ich do kufra.“

„Nemôžem.“

„Ako to myslíš, že nemôžeš?“ Ocko sa načiahol ku kufru a mňa sa zmocnila panika. Ak uvidí môj zverolekársky kufrík, bude sa hnevať.

Postavila som sa pred kufor. Musela som rýchlo premýšľať. „Cítim sa… nepríjemne, keď mi je zima. Naposledy, keď sme tam leteli, som v lietadle mrzla.“

Ocko zagúľal očami a pokrútil hlavou. „Julinka, určite tam nebude zima.“

Prišla aj mama a ťahala za sebou Adamov kufor. Som presvedčená, že cez látku kufra som videla obrysy dinosaura a Adam mal v ruke pterodaktyla.

„Prosím, povedz, Adam, že si neberieš kufor plný dinosaurov,“ vyhŕkol otec.

„Ale Janko si tých svojich berie. Tiež zbožňuje dinosaury. A môj pterodaktyl chce vedieť, aké to je naozaj lietať.“

Môj bratranec Janko má sedem rokov a s Adamom si o dinosauroch vedia telefonovať celé hodiny. Priala by som si, aby moja teta Sofia mala dcéru, ktorá by milovala zvieratá. Juro má deväť rokov a je skoro taký starý ako ja, ale zvieratá nemá rád. Myslím si, že ani mňa nemá v láske.

„Skontrolovala som Adamov kufor. Zbalil si všetko potrebné,“ poznamenala mama. „Julinka, aj ty máš všetko zbalené?“

„Jasné, že mám,“ odvetila som, keď som v tom začula Zuzku a jej mamu, ako zo schodov pred domom kričia: „Ahoj!“

Rýchlo som zbehla dole, aby som pani Bielikovej odovzdala zoznam, ktorý som pre ňu urobila. V zozname bolo napísané, ako sa má starať o nášho psa Cézara, šesť sliepok a dve morčatá, kým budeme preč. Pri pohľade na inštrukcie ostala celkom prekvapená. Keď som jej podala nástroje na strihanie morčiat, vyvalila oči. Bola som si istá, že sa už nevie dočkať – úplne tomu rozumiem. Zverolekári vedia, aká zábava je starať sa o zvieratá iných ľudí.