Kouzelný králíček – Výlet k moři

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Sue Bentleyová

Kouzelný králíček – Výlet k moři – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2023

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Knihy pro děti, které píše Sue Bentleyová, jsou často o zvířatech, vílách a kouzlech. Sue žije v Northamptonu, v domě se zahradou a živým plotem, takže si může představovat, že bydlí na vsi. Miluje čtení knih a chození do kina. Knihy píše, zatímco sleduje ptáky ve venkovním krmítku a cpe se čokoládou. Sue vyrůstala se spoustou maličkých zvířátek a všechny je milovala – zvlášť roztomilé králíčky, kterým srst voněla jako déšť a tráva.

First published as MAGIC BUNNY: A SPLASH OF MAGIC in 2010 by Puffin, an imprint of Penguin Random House Children’s. Penguin Random House Children’s is part of the Penguin Random House group of companies.

Text copyright © Sue Bentley, 2010

Illustrations copyright © Angela Swan, 2010

Translation © Kateřina Voborská, 2023

E-book konverze © GDTP Studio Albatros Media, 2023

ISBN tištěné verze 978-80-253-6228-0

ISBN e-knihy 978-80-253-6235-8 (1. zveřejnění, 2023) (ePDF)

ISBN e-knihy 978-80-253-6236-5 (1. zveřejnění, 2023) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-6237-2 (1. zveřejnění, 2023) (mobi)

Všem králíčkům, se kterými jsem se setkala. Díky za objetí!

Prolog

Když Šíp vyšel z nory, rozhlédl se po Měsíční mýtině. Zatímco si prohlížel svěží trávu posetou divokými květy, v jeho hnědých očích zářila duha. Všude kolem něj se krmili králíčci nebo pili z čirého jezírka.

Byl rád, že je zpět.

Šíp se oklepal a jeho sametově bílá srst se rozcuchala a pak se znovu urovnala. Spokojeně se na teplé trávě protáhl. Sluneční paprsky svítily na maličký zlatý klíček, který Šíp nosil na zlatém řetízku kolem krku. Jako strážce Měsíční mýtiny měl povinnost jí zajistit bezpečí.

Přihopkal k němu starší, velký králík s moudrým výrazem a tmavě šedým čumáčkem.

„Strajku!“ Šíp se na pozdrav vůdci králičího doupěte uklonil.

„Omlouvám se, že tě ruším, když ses sotva vrátil,“ pronesl Strajk zarmouceně. „Ale chtěl jsem tě varovat – temní králíci přicházejí, aby nám ukradli kouzelný klíč.“

Krutí temní králíci žili v hluboké strouze vedle Měsíční mýtiny. Půda tam byla tak moc vysušená, že na ní už nic nerostlo, a oni proto hladověli.

Šíp pocítil vlnu zděšení. „Ale proč se s námi nemohou dělit o půdu, kterou jim nabízíme?“

Strajk smutně potřásl hlavou. „Bohužel to odmítají. Chtějí použít náš kouzelný klíč, aby jejich zem byla znovu svěží a zelená.“

Šíp se zajíkl hrůzou. „Ale pak by se z Měsíční mýtiny stala poušť a my bychom trpěli hladem!“

„Ano. A proto musíš opět odejít do Druhého světa. Schovej se tam s klíčem, aby ho temní králíci nenašli.“

Šíp se snažil nemyslet na nebezpečí, kterému možná bude muset čelit. Zhluboka se nadechl a pozvedl hlavu. „Udělám to.“

Ve Strajkově starém obličeji se zračila pýcha.

„Udělali jsme dobře, když jsme si tě vybrali za klíčníka. Musíš ihned odejít.“

Strajk jemně, ale pronikavě vykřikl. Všichni králíci z doupěte nastražili uši, přiběhli k nim blíž a shlukli se okolo Šípa. Zlatý klíč se najednou ostře rozzářil jako malinkaté slunce. Záře pomalu pohasla a tam, kde nejprve stál mladý kouzelný králík, byl teď drobný huňatý hnědo-bílý králíček s velkýma tmavýma očima, v nichž tancovaly duhové jiskřičky.

„Tak už jdi! Využij tohoto přestrojení,“ pobídl ho Strajk. „Vrať se zpátky teprve tehdy, až bude naše Měsíční mýtina potřebovat další kouzlo magického klíče. A dávej si pozor na temné králíky!“

Šíp pozvedl malinkou chundelatou hlavičku. „To budu, nebojte se!“

Dup. Dup. Dup. Všichni králíci začali podupávat tlapkami do rytmu.

Šíp ucítil, jak magie sílí, a kolem něj se zaleskl oblak křišťálového prachu, až Měsíční mýtina pomalu zmizela…

Kapitola
PRVNÍ

„Ahoj, tati! Nezapomeň za mě mamku pořádně obejmout, až se vrátíš!“

Charlotte Denmanová se sklonila, aby dala tatínkovi pusu na rozloučenou přes otevřené okýnko v autě.

Pan Denman se usmál. „Obejmu. Nemusíš se bát, bude v pořádku,“ řekl jemně. „Ty a Mel toho musíte mít hodně co dohánět. Prostě se soustřeď na to, aby ses bavila. Dobře?“

Charlotte s úsměvem přikývla. Od té doby, co její maminka před několika měsíci onemocněla, se nepřestávala strachovat, kdy se jí udělá lépe. Maminka už ukončila léčbu a odpočívala doma, ale pořád byla velmi hubená a bledá. „Tak za pár dní.“

Charlotte stála na místě a mávala, dokud jí auto nezmizelo z dohledu, a potom šla za svou kamarádkou, která stála u branky do zahrady. Obavy, které cítila ohledně maminky, trochu vybledly, když uviděla usměvavou tvář Mel. Svou nejlepší kamarádku viděla poprvé od doby, kdy se Mel před šesti měsíci přestěhovala. Moc jí chyběla a na tenhle výlet se těšila celou věčnost.

„Jsem tak ráda, že jsi přijela!“ usmála se Mel, když k ní Charlotte přišla, a modré oči se jí rozzářily. Tmavé vlasy měla sčesané z hezkého obličeje.

„Já taky,“ řekla Charlotte. „Páni! Neskutečně ti vyrostly vlasy!“

„Já vím!“ Mel si přehodila culík přes rameno. „To ukazuje, kolik času uběhlo od doby, kdy jsme se přestěhovali.“

„To mi povídej!“ protočila Charlotte oči. „Připadá mi to jako deset let.“

Obě se zasmály.

Charlotte její kamarádka Mel, která původně bydlela o pár vchodů vedle, pořád chyběla. Od svých pěti let chodily do stejné třídy a trávily spolu všechen volný čas. Dokonce jezdily na dovolené s rodinami té druhé.