Hvězdy září
i po smrti

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Klára Siglová

Hvězdy září i po smrti – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Poděkování

■ ■ ■

Tímto bych chtěla poděkovat všem, bez kterých by tato kniha nemohla vyjít na svět.

V první řadě musím svůj upřímný vděk věnovat svému tátovi, který mě v celém procesu vydání knihy plně podporoval, dále prarodičům, mamce, bratranci a bratrovi.

Zvláštní dík patří i paní Opekarové, která mě přivedla k lásce k literatuře, Karlu Kantorovi, velkému uměleckému příznivci, Dominikovi, bez jehož srdečné pomoci by kniha nemusela spatřit světlo, Matějovi žijícímu v Dánsku a mnoha dalším.

Dále mým přátelům, kteří nežijí v České republice a neovládají češtinu, ale ani tak si nenechali předprodej ujít.

Jsem vděčná všem, kteří si mou knihu v předprodeji zakoupili a doufám, že vám ukáže jiné pojetí lidské duše.

Duševní potrat

■ ■ ■

Víte vůbec, jak moc bolí duševní potrat?

Přijít ze sekundy na setinku o vnitřní domov,
dokonce i se sklepem,

kde byl můj syn vychováván,

kvetl za černého deště rudými pomněnkami.

Jak moc mě jen pálí hrudník
a třesou se mi stále žebra zoufalstvím,

když mi ho vzala velká voda.

Když nebyl schopen vynořit hlavu z krvavého víru,

Jenž mé,

kdy jediné dítě,

stahoval pryč od své matky,

která by pro něj umřela.

Vždyť ona i umřela.

To já jsem zesnula trýzní po svém kvítku euforie.

Už nikdy

tě hladit po spálených vláskách

Od nikdy nedoklepaného popelu.

Beznaděj.

Vypiji vlastní krev,

Jen aby mému dítku bylo lehčeji,

Než se Smrtkou

Na nekonečném bále.

Duševní potrat nás upálí spolu,
ale my zůstaneme.

Zásnuby se Smutkem

■ ■ ■

Zasnoubila jsem se se Smutkem,
protože se jevil nešťastným jako mé oči.

Inu,

spolu pláčeme po nocích,

dnech,

večerech,

ránech.

Jeden bez druhého nedáme už ani ránu.

Vaříme si mošt euforie.

Prozradím tedy složení:

jedna hořkosladká vzpomínka,

dvě kapky serotoninu,

půl lžičky pomněnkových slz,

lavor krve milovaného (jen pro odvážné romantiky).

Míchat s otevřeným srdcem a vypít s polibkem empatie.

Nejsem kanibalem,

Ačkoli užívám krevní tekutiny mé

(Jen mé)

Polovinky (nemám na mysli Smutka a ne,
toto není podvod).

Věř –

Není potřeba živého těla, pokud je naživu duše.

Toto prohlašuji víc než farizejsky!

Dcera smrti

■ ■ ■

Kde je ten nejnebezpečnější jed

potřebuji ho vypít

poslední kapičku vsáknout do své krve

kde je štěstí?

nebo si mám vyrvat duši?

kudlou či nožem ostřejší než rány,
které jsou mi tak nepopsatelně hluboko vryté v srdci

v srdci,

které sténá

pláče

křičí

ať ten nekonečný zpěv sténajících sirén skončí

rve mi to duši

vraždím bílé holubice

prahnu si jejich rudou tekutinou vybarvit
ty nešťastné zdi mé pustoty

Sežrat jejich nevinná těla

zničit svoje tělo

rozervat ho kousek po kousku

Dívat se té podlé hnilobě do očí

tam v zrcadle

Vidět, jak její oči zhasínají

dostanu se do světa radosti

poplavu v moři euforie

JEN zatesat své srdce do stromu melancholie

dovol mi si svázat svými temnými vlasy střeva

dovol mi si zaplnit plíce plynem

dovol mi si vydlabat mozek a předhodit ho prasatům

dovol mi si vyrvat tu vražednou duši

dovol mi jí pomoci se vyprostit osudu zármutku

tak ať JIŽ proběhne TEN OBŘAD TRÝZNĚ

JEŠTĚ O SEKUNDU DÉLE MI ČEKATI

A UDUSÍM VÁS, všechny,
vy šváby hryzající mé nehty na nohou po dlouhých nocích

potřebuji navždy uspat svou duši

to ona je obětí smrti

smrti života

a to je horší než smrt smrti

vím to

jsem dcerou žijící smrti

SMRTI… adoptuj mě

já se vzdávám své nemilující krve

jak je smrt smrti líná…

vzít mě pod svá křídla

zadus mě svým bohatým peřím

buď pávem, který mi dá život za branou

ach

Jak jen smrt přestala čekat