Hotel u zvieratiek
Mačacie tajomstvo

Aj v tlačenej verzii

Objednať si môžete na stránke

www.albatrosmedia.sk

Kate Finchová

Hotel u zvieratiek – Mačacie tajomstvo – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2016

Všetky práva sú vyhradené.

Nijaká časť tejto publikácie sa nesmie rozširovať

bez písomného súhlasu majiteľov práv

1. kapitola

Kým slniečko stúpalo vysoko na oblohu, Námestím pod besiedkou sa rozliehalo veselé volanie: „Dobré ráno!“

Ľudia v stánkoch začali rozkladať na pultoch svoju pestrofarebnú ponuku a zdravili sa s dnešnými prvými zákazníkmi. Celé námestie bzučalo veselým švitorením a vzduch voňal po káve a čerstvo upečených škoricových rožtekoch. Hore na besiedke hrali traja chlapci veselú melódiu.

„Dobré ráno!“ volali osemročné dvojčatá Magda a Karolko na svojich kamarátov. Karolkov batoh bol plný voňavých dobrôt na raňajky. Magda zvierala v jednej ruke veľký slamený košík a v druhej psiu vôdzku. A na konci tej vôdzky si vykračovalo huňaté zlatisté šteniatko s tmavým fliačikom okolo jedného oka, ktorý pripomínal pirátsku pásku. Magda sa pyšne usmievala. Amigo poskakoval na veľkých šteňacích labkách a bol pritom neuveriteľne roztomilý.

„Haf!“ vyštekol zrazu Amigo a napol vôdzku v Magdinej ruke.

„Uvidel svojho bračeka!“ zasmial sa Karolko. Ukázal na druhú zlatistú chlpatú guľu, ktorá sa vyrútila zo stánku s nápisom Mexické dobroty, ktorý patril ich kamarátovi Juanovi. Juanovo šteňa, Niño, vrtelo chvostíkom tak zbesilo, až pripomínalo malú vrtuľu.

„Haf, haf, haf!“ Obe šteniatka po sebe veselo skákali a kotúľali sa po zemi tak dlho, až prevrhli vrece so sladkými zemiakmi.

„Jejda,“ zamrmlala Magda. Rozmotala Amigovu vôdzku a zemiaky pozbierala.

„Ále, to nevadí,“ prehodil Juan a ústa roztiahol do širokánskeho úsmevu. „Veľmi rád vidím, ako si Niño hrá s Amigom. Keď som bol malý, tiež som sa takto hral so svojím bračekom!“

Magda a Karolko sa zasmiali.

„Amigo vyzerá skvele,“ pokračoval Juan. „Povedal by som, že sa mu život s vami v hoteli U zvieratiek páči!“

„Zbožňuje to tam!“ pritakala Magda veselo.

„Amigo je kamarát so všetkými hosťami,“ vysvetľoval Karolko. „Dokonca aj s mačkami!“

„To rád počujem,“ odpovedal Juan, zatiaľ čo vybaľoval krabicu s ananásom. „Majte sa krásne, vy dvaja. Som rád, že ste sa zastavili!“

„Tak zatiaľ ahoj,“ zavolali Magda a Karolko a zamávali mu. Prešli ulicou k vysokému starému domu z hnedého pieskovca s čerstvo natretými vchodovými dverami. Nad nimi stál veľký nový nápis Hotel U zvieratiek.

Magda a Karolko sa obaja na nápis pozreli a zazubili sa od ucha k uchu. Keď prvýkrát prišli na Námestie pod besiedkou, dom ich prapratety Šafránky bol len obyčajný hotel pre ľudí, lenže bol tak schátraný, že do neho žiadni hostia nechodili. Potom si Juan poranil členok a Magda a Karolko sa museli postarať o Niña – a vtom si uvedomili, že hotel je predsa perfektné miesto aj pre všetky zvieratká. A hneď mali obrovský úspech! Práve teraz mali napríklad za hostí šesť zlatých rybičiek, dve mačky, tri psy, králika, štyri morčatá a –

„Uíííííí!“ Z vnútra hotela sa rozľahol uši drásajúci vreskot, až Karolko, Magda aj Amigo nadskočili od zľaknutia.

Magda pevne zovrela Amigovu vôdzku a opatrne zatlačila do nebesky modrých dverí.