Naznak

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Erubescit

Naznak – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2021

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Naznak
Erubescit

nehledejte, prosím, v mých básních víc

než co můžete najít v sobě

protože básně se žijí teď a tady

protože básně se žijí v nitru

protože v básních se vede dialog

a správné je vše

co si v něm navzájem povíme

můžu vytrhat si všechny vlasy
a stejně nedospěju
moudrosti děda Vševěda

KALUŽ

na kraji cesty

s poloprázdnou hlavou stát

nade mnou ve víru

vzduchu, listí a vesmíru

přišel listopad

TICHÉ POROZUMĚNÍ

ještě jednou se vracíme zamyšleni

kde tváří v tvář stáli jsme sobě

jako němé obrazy v zrcadle

dvě oči, jež na sebe nevidí

hledíce na oblohu

kde mraky, co v dáli

stříbrnou písní ukládaly nás ke spánku

a vedly zamlklé dialogy

přes které nebyly slyšet vlastní myšlenky

a tak vždy usínám s oknem otevřeným

abych mohla být hluchým posluchačem

který v tichu naslouchá písním

jež nemůže nikdy pochopit

možná že kdyby lidi

mysleli méně na sebe

neřešili, kdo koho šidí

a koukali častěji do nebe

kdyby kreslili do písku vzkazy

a zase chodili nazí

šibenice hlásaly by s klidem

že nejsou určeny lidem

JITŘENKA

a dlouho bylo ticho

po cestě lesem dolů do údolí

hlasem hlubokým jitřenka hlásila den

tím hlasem, co jsme všichni v napětí očekávali

už od zimy

teď neslyšíš, možná omýváš si

ruce

na nich vzpomínky, co ulpěly ti

za nehty

a proto přes tekoucí vodu

loňského léta

neslyšíš letošní jaro

co kdybyste přestali říkat Pane Bože, Ježíši

vždyť každý sám sebe houpe na oprátce

a vlastní vahou propadá se níž

nenachází klidu ani ve spánku

a v noci vymetá spíž

co kdybyste se přestali dovolávat spravedlnosti

a smířili se s faktem, že žádná není

že štěstí nikdy nebude štěstím pro všechny

a těžko hledat sílu, co všecko změní

NOCI PO KAPSÁCH

chtěla bych jet ve 3.44 v autě

s červenými světly a horkým motorem

chtěla bych natahovat ruku

a chytat noční vzduch

a pak dlaněmi plnými noci

prohrábnout si vlasy

mít skvrnu od červenýho vína na bílým tričku

a na holejch kotnících pomalu cítit chlad

chtěla bych ve 3.44 nabrat vzduch do plic

abych ho pak mohla zase najít

až ho budu někdy jindy ve 3.44

hledat po kapsách

ve vzpomínkách kroužíme kolem míst

kde tráva voní sladce

chutná hořce

a šimrá na zátylku

marně si vybavuji celé chvíle

z nich jen momenty ulpěly na řasách

jako ranní rosa

jako minuty, co tečou

po listech trávy tobě do dlaní

a hlavu skláním

ruce natahuji

vyvolávám si tyhle chvíle z paměti

stejně jako chodíme nazí

v noci, pouliční vrazi

vodou laskáme si těla

blahem aby celá se chvěla

doufáme v zázraky

když vytahujeme mokrý tkaničky z kaluží

s nadějí a vírou

přitom po kolena ve vodě

že nás ani holínky nezachrání