Jak porozumět kočičí řeči

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.ivysehrad.cz

www.albatrosmedia.cz

Jak porozumět kočičí řeči – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2021

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

© Susanna Geoghegan Gift Publishing

Translation © Kateřina Zerzánová, 2021

ISBN tištěné verze 978-80-7601-530-2

ISBN e-knihy 978-80-7601-575-3 (1. zveřejnění, 2021)

ISBN e-knihy 978-80-7601-576-0 (1. zveřejnění, 2021)

ISBN e-knihy 978-80-7601-574-6 (1. zveřejnění, 2021)

Říká se, že cvičení s kočkami je obtížné. Není. Ta moje mě vycvičila během dvou dnů.

BILL DANA

ÚVOD

Nebylo by skvělé, kdybychom svým kočkám dokonale rozuměli? Můžete se ale zdokonalit tím, že budete sledovat jejich subtilní chování, výrazy tváře, pozici ocasu, postoj a ostatní signály řeči těla, stejně jako celé plejády pachů. Vše, co musíte udělat, je dívat se a naslouchat.

Kočky vyvíjejí ohromné úsilí k tomu, aby s námi komunikovaly. Nemáme tím na mysli přímo mluvení; kočky jsou vysoce inteligentní nezávislé bytosti, které umí komunikovat s lidmi, stejně jako mezi sebou.

Tato kniha vám ukáže, jak dobře naslouchat a pozorně kočku pozorovat. Podpoří vás v tom, abyste byli pohotoví a pozorní k oněm mnoha způsobům, jimiž s vámi vaše kočka neustále hovoří. Jakmile přestanete vnímat sebe jako středobod všeho a ztišíte se – fyzicky a především slovně – budete moci lépe posoudit, co se vám pokouší říct. To povede z vaší strany k lepšímu naplňování jejích potřeb, prohloubení pouta důvěry mezi vámi a vytvoření šťastné domácnosti.

Neexistuje, mimochodem, způsob rozpravy o kočkách, který komukoliv umožní, aby z ní vyšel jako příčetný.

DAN GREENBERG

SETKÁNÍ MYSLÍ

VŠECHNY KOČKY JSOU JEDINEČNÉ

Mají rozdílné povahy, míru nezávislosti, potřebu sociální interakce, výši sebevědomí a inteligence. Všechny ale potřebují pozorného, vnímavého a zodpovědného páníčka, který jim bude poskytovat jistotu, bezpečí, zdraví a štěstí. To jste, mimochodem, vy, stejně jako všichni další členové vaší rodiny. Leží na vás bezpochyby velká zodpovědnost. Tato kniha se nepouští do obvyklých detailů vlastnictví kočky od výběru správného krmiva po pořízení zábavných honících hraček. Místo toho se soustředí na pozorování a komunikaci.

Jejím primárním účelem je pochopení, jak vaše kočka komunikuje se světem a vykládá si jej prostřednictvím svých smyslů. V ideálním případě vám to pomůže uvědomit si ony mnohé cesty, jimiž vaše kočka hovoří s vámi a s ostatními kočkami. Nejen, že získáte fascinující vhled do jejího světa, ale také lépe pochopíte, jak vyjadřuje své potřeby a požadavky, kterými vás vyzývá ke splnění každého rozmaru!

Čím lépe pochopíte, jak vaše kočka reaguje všemi smysly na své okolí, tím lépe budete schopni obstarat její potřeby a žít se svou kočičí kamarádkou v harmonii. Vy a vaše kočka možná sdílíte domov, ale vnímáte jej velmi rozdílně. Lidé se běžně spoléhají na svůj zrak, sluch, hmat a čich. Pro vaši kočku budou dominantní pachy a zvuky a v menší míře zrak, což je pokořující, uvážíte-li, že když se potácíte uprostřed noci na záchod, kočka vás perfektně vidí a zrak je teprve její třetí nejlepší smysl.

Prostor, v němž se pohybujete vy a máte ho zafixovaný ve své mysli, zpravidla sahá několik stop nad úroveň podlahy, ovšem podle působnosti naší kočky se rozprostírá od skrýše pod pohovkou po místo na staré zaprášené skříni, přestože vám připadá, že se vám hlavně plete pod nohy.

Je skvělé cítit, že jsou zvířata důležitou částí naší rodiny, ale to neznamená, že bychom se k nim měli chovat jako k lidem. Neznamená to, že jsou méně důležitá – samozřejmě je třeba s nimi zacházet se stejnou úctou, ohleduplností a citlivostí, jakou byste chtěli, aby byla prokazována vám samotným – ale snažit se je chápat jako lidi je velmi krátkozraké. Musíte přelézt malou zeď do jejich světa.

VLASTNOSTI PLEMEN

I když bylo právě řečeno, že všechny kočky jsou jedinečné, plemeno vaší kočky ovlivní její osobnost a chování. O kočičích plemenech byly napsány celé knihy a není tu dost místa na to, abychom je detailně probrali, ale rozhodně byste si měli zjistit základní charakteristiku, speciální požadavky a jakékoliv případné komplikace spojené s vaším plemenem, než si jej přinesete domů, protože i ty nejprostší faktory budou určovat, jak se o ně máte starat.

Například délka srsti obvykle rozhoduje o tom, jak a jak často je potřeba o ni pečovat. Většina kočičích plemen je do rodiny ideální, ale některá, jako sphynx, i když jsou velmi přítulná, vyžadují speciální péči, o níž byste si měli zjistit informace předem.

Podle Johna Aldertona, autora knihy Understanding Your Cat [Rozumějte své kočce – pozn. překl.], „Kočičí plemeno ovlivňuje typ společnosti, který preferuje“. V The Cat Whisperer [v češtině vyšlo jako Kočičí našeptávač – pozn. překl.] Claire Bessant tvrdí, že jedna badatelka ve Spojených státech „, která studovala chování koťat, mezi nimi rozpoznala dva různé typy kočičí povahy … vzrušivá a nervózní, a ta, která jsou ve svém přístupu k životu a jeho výzvám uvolněnější a klidnější“.

O podobném vzorci hovoří u dospělých koček: „Současné studie o osobnosti dospělých koček … ukazují na to, že zde patrně existují dva různé a odlišné typy.“ Jeden typ popisuje jako vyžadující „spoustu společenských kontaktů s lidmi i ostatními kočkami a cítí se v jejich společnosti uvolněně“. U druhého typu „se zdá, že se těší jen ze společnosti jednoho nebo dvou členů své lidské rodiny … a často si nevytváří pouto ani s ostatními kočkami“.

Pokud máte kočku druhého typu, uvidíte, že čím víc se s ní budete snažit mazlit, pečovat o ni a dávat jí lásku, tím méně se k vám bude chtít znát. Obecně řečeno nebude tím, kdo podněcuje kontakt, a návštěva obvykle dostane studenou sprchu. Pokud máte takovou kočku, přestaňte se obviňovat, že jste z ní udělali malou odměřenou nevděčnici. Možná se tak narodila. Bessantová uzavírá, že je třeba dalšího výzkumu, aby se zjistilo, do jaké míry stvořily příroda a výchova tyto dva typy.

KOTĚCÍ VĚK A STMELUJÍCÍ ŘEČ DOTEKŮ

Silné pouto, které si se svou kočkou vybudujete v průběhu jejího kotěcího věku, bude tvořit základ vašeho budoucího vztahu, takže je důležité pochopit vše potřebné správně co nejdřív. Kotě silně ovlivňují jeho rané zkušenosti a je klíčové, abyste pochopili a pozitivně reagovali na jeho potřeby, a dostalo se mu tak pevných základů.

Vaše kotě obvykle přichází od chovatele přibližně v osmi týdnech. I když bude mít za sebou již několik důležitých formujících týdnů, pořád máte asi čtyři týdny na to, abyste svému kotěti poskytli pozitivní hmatové zkušenosti. V zásadě jej musíte umět zvednout, držet, hladit, česat, hrát si s ním a mazlit se, tak aby se naučilo, že fyzický kontakt s lidmi je bezpečný a zábavný. Pokud kotě nemá příležitost zažít tvorbu takto blízkého pouta v průběhu prvních dvanácti týdnů svého života, bude pro něj velmi obtížné si později vybudovat citovou vazbu.

Zvedněte své kotě tak, že mu jednu ruku položíte na hruď a pod přední nohy, a až jej budete přibližovat ke své hrudi, přidržíte jej druhou rukou. Když se s ním mazlíte, podpírejte mu celé tělo; nenechte mu žádnou nohu plandat ve vzduchu. Přestalo by se cítit bezpečně a začalo by do vás zatínat drápy, aby se zajistilo. Držte kotě pevně, ale jemně, a jakmile se začne vzpouzet, položte jej zpátky. Obzvláště děti je nutné naučit respektovat, kde má kotě hranice a aby jej nedržely proti jeho vůli. Na malé děti je třeba dohlížet pokaždé, když jsou s kotětem, aby s ním bylo zacházeno jemně a vhodně.

Většina koťat při hraní ráda používá drápky a zoubky. Je to moc rozkošné a v takto rané fázi to vaší ruku nezraní. Vyvarujte se předstírání boje rukama a používejte místo nich hračky, jinak kotě naučíte, že útočit na vaše ruce je v pořádku. I když vám to nevadí, vašim návštěvám to vadit bude. Také pozor na provokování kotěte k útokům na vaše palce tím, že s nimi pod dekou mrskáte. Až vyroste, budou vás jeho výpady na jakýkoliv pohyb deky hodně obtěžovat. Je snazší jej to neučit, než později odnaučovat. Vyhýbejte se provokačním hrám celkově, protože mohou nabrat nežádoucí směr k tyranizování, které podkopává vašemu kotěti sebevědomí.

KLIDNÉ UVÍTÁNÍ V NOVÉM DOMOVĚ

Když kotě přivádíte poprvé domů, uveďte jej do tiché místnosti, kde může strávit pár dní v ústraní, dokud si nezvykne na nové prostředí. Je důležité, aby tam bylo klidné prostředí, chráněné před ruchem zbytku domácnosti, zejména malých dětí a dalších zvířat. Nechte pootevřené dveře, aby se mohlo odvážit jít dále, až se přestane bát. Nemějte obavy, pokud se bude schovávat pod postelí nebo za skříní. Je pro něj dobré, když si najde místo, kde se může ukrýt a cítit se v bezpečí. Jakmile si zřídí svou pevnost osamění, vydá se objevovat okolí.

Záchod mu udělejte v nejodlehlejším koutě této tiché místnosti, aby byl co nejdál od jeho vody a krmení. K jídlu použijte mělké misky, aby si zbytečně nedráždilo své citlivé vousky.

Když jej poprvé přivádíte domů, snažte se, aby byl v novém domově co největší klid. Zanedlouho se budete moci vrátit ke svému obvyklému skotačení, ale očekávejte, že se vaše kotě bude všemu tomu kvapu a shonu vyhýbat.

Kočky mají velmi citlivý sluch – povely na ně nemusíte řvát. Také neocení pištivý styl, který lidé používají u miminek a psů. Kočky vyžadují větší noblesu. Opravdu nesnesou halasné a důrazné vítání. Řeknou ahoj tím, že vztyčí ocas a utrousí mňouknutí, ale cokoliv bujařejšího je prostě tak … neelegantní.

Když kočku voláte jménem (například k večeři), používejte vždy radostný, ale měkký tón. Pokud nebudete znít přívětivě, nebude mít chuť vracet se domů. Za žádných okolností byste neměli křičet nebo se rozčilovat. Nebude rozumět tomu, proč jste tak útoční, a jediné, co si z toho vezme, je, že jste děsivě nepředvídatelní.