Deník malého poseroutky

Radosti zimy

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.cooboo.cz

www.albatrosmedia.cz

Jeff Kinney

Deník malého poseroutky – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2018

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

JIŽ VYŠLO:

Deník malého poseroutky – Zápisky Grega Heffleyho

Deník malého poseroutky – Rodrick je king

Deník malého poseroutky – Poslední kapka

Deník malého poseroutky – Psí život

Deník malého poseroutky – Ošklivá pravda

Deník malého poseroutky – Ponorková nemoc

Deník malého poseroutky – Páté kolo u vozu

Deník malého poseroutky – Fakt smůla

Můj (nový) vlastní deník malého poseroutky

Deník malého poseroutky – Výlet za všechny peníze

Deník malého poseroutky – Staré dobré časy

Deník malého poseroutky – Všechna sláva…

Deník malého poseroutky – Výprava za teplem

A už brzy…

… další poseroutka!

DENÍK malého poseroutky

Radosti zimy

Jeff Kinney

Z anglického originálu Diary of a Wimpy Kid: The Meltdown vydaného nakladatelstvím Amulet Books, New York, 2018,

přeložila Veronika Volhejnová

Vydalo nakladatelství CooBoo v Praze roku 2018 ve společnosti Albatros Media a. s. se sídlem Na Pankráci 30, Praha 4,

číslo publikace 34 914

Odpovědný redaktor Petr Eliáš

E-book konverzi provedlo Grafické a DTP studio Fragment

1. vydání

Pro všechny malé i velké poseroutky od 10 let

Cena uvedená výrobcem představuje nezávaznou doporučenou spotřebitelskou cenu.

www.cooboo.cz

www.facebook.com/cooboo

www.albatrosmedia.cz

Přeložila Veronika Volhejnová

Wimpy Kid text and illustration copyright © 2018 Wimpy Kid, Inc.

DIARY OF A WIMPY KID®, WIMPY KID™, and the Greg Heffley design™ are trademarks of Wimpy Kid, Inc. All rights reserved.

First published in the English language in 2018

By Harry N. Abrams, Incorporated, New York

Original English title: Diary of a Wimpy Kid: The Meltdown

(All rights reserved in all countries by Harry N. Abrams, Inc.)

Translation © Veronika Volhejnová, 2018

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2018

ISBN tištěné verze 978-80-7544-669-5

ISBN e-knihy 978-80-7544-721-0 (1. zveřejnění, 2018)

Pro Deb

LEDEN

Pondělí

Všichni sousedi jsou dneska venku a užívají si teplé počasí a sluníčko. Tedy všichni kromě MĚ. Já se tedy z horka fakt radovat nedokážu, když je půlka ZIMY.

Lidi tomu říkají „bláznivé počasí“, ale MNĚ to prostě přijde divné. Možná jsem staromódní, ale podle mě by v zimě mělo být chladno a v LÉTĚ horko.

Slyšel jsem, že se ohřívá celá PLANETA a můžou za to lidi. Ale NA MĚ to neházejte, já jsem zrovna PŘIŠEL.

Jestli je svět vážně čím dál teplejší, tak jen doufám, že to nepůjde moc RYCHLE. Abych nakonec nejezdil na gympl na velbloudu.

Taky jsem slyšel, že se rozpouštějí ledové čepice na pólech a stoupá hladina moře. Snažil jsem se přesvědčit naše, aby koupili dům někde výš na kopci, ale moc znepokojeně nevypadali.

Trochu mě znervózňuje, že z celé naší rodiny zřejmě tyhle věci trápí jen mě. Protože jestli s tím BRZO něco neprovedeme, tak budeme LITOVAT.

A neznervózňuje mě jenom to stoupající moře. Ledové čepice jsou na pólech už miliony let, takže tam uvnitř klidně může být něco, co by tam radši mělo zůstat.

Viděl jsem film o pračlověku, který zamrzl v ledu, a když se ten led po tisíciletích rozpustil, tak byl ten pračlověk ještě ŽIVÝ. Já tedy nevím, jestli se ve skutečném životě může něco takového stát, ale jestli dneska po světě VÁŽNĚ chodí nějací rozmrzlí pralidi, tak jeden z nich možná v noci uklízí u nás ve škole.

Jestli nakonec VYMYSLÍME nějaký způsob, jak z toho klimatického průšvihu ven, nejspíš na něj přijde někdo z MOJÍ generace. Proto se vždycky k CHYTRÝM klukům a holkám chovám slušně, protože ONI nám jednou zachrání kůži.

A ať to řešení bude jakékoli, tak vám ručím za to, že klíčová bude technika.

Dospělí vždycky tvrdí, že příliš mnoho techniky dětem škodí, ale podle mě čím VÍC, tím LÍP.

Například hned, jak si budu moct dovolit koupit ten chytrý záchod, co se naučí všechny vaše zvyky, pořídím si ten nejdražší model.

Jsou lidi, kterým dělá starost, aby se nám technika nevymkla z rukou a aby se vlády nezmocnili ROBOTI.

No, jestli se to někdy stane, tak budu koukat, abych byl na JEJICH straně.

Dokonce se na vládu robotů připravuju už teď. Třeba doma podlézám různým přístrojům.

Takže až se v budoucnosti strhne velká válka mezi lidmi a roboty, budu se plácat po rameni, jak jsem byl prozíravý.

Můj brácha Rodrick tvrdí, že v budoucnosti budou mít lidi robotické části těla, takže všichni budeme kyborgové.

Tohle bych tedy rád viděl co nejdřív. Pořídil bych si robotické nohy a ráno bych mohl o půl hodiny déle spát.

No, prostě asi nemůžeme vědět, co se v budoucnosti stane. A z takových starostí by se člověk taky mohl klidně ZBLÁZNIT.

Dokonce i když rozlouskneme všechny problémy, co máme teď, objeví se nějaké NOVÉ a budeme ZASE muset něco řešit.

Četl jsem, že něco takového se stalo DINOSAURŮM. Pár set milionů let si v pohodě žili, pak přiletěl asteroid a měli po ptákách.

Nejšílenější na tom ale je, že švábi existovali už tenkrát, a zrovna ONI to nějak přežili. A nejspíš tu budou ještě dlouho po tom, co zmizíme i my. Já osobně si tedy myslím, že švábi jsou hnusní. Ale NĚCO asi vyhmátli správně.

No, a když už tak mluvíme o tom PŘEŽÍVÁNÍ, teď momentálně mám dost co dělat s tím, abych přežil školu. Těch posledních pár dní nebylo zrovna skvělých.

Venku je teplo, jenže termostat ve škole si pořád ještě myslí, že je ZIMA. Topení jede naplno, a ve třídě se tím pádem dost těžko soustředí.

A ještě horší je to v jídelně, protože tam ani nejsou okna, takže se dovnitř nedá pustit čerstvý vzduch.

To vedro mi úplně usmažilo mozek, takže jsem už několikrát prošvihl domácí úkol. A dneska jsem zapomněl na jeden hodně VELKÝ, a to projekt do Barevného světa.

Je to taková každoroční akce o různých státech a v listopadu si každý musel zvolit jednu zemi, kterou chce představit ostatním. Já jsem si vybral Itálii, protože miluju pizzu.

Jenže se ukázalo, že Itálie je hodně populární, takže učitelka na společenské vědy musela losovat, kdo ji dostane. A vytáhla Dennise Tractona, což není fér, protože on nesnáší laktózu a nesmí ani jíst sýr.

A mně přidělila Maltu – ani jsem nevěděl, že to je taky země.

No ale to bylo v listopadu a já jsem si na celý ten projekt pak už nevzpomněl až do včerejška. A to ještě jenom proto, že když jsem přišel do školy, všichni byli hrozně divně oblečení.

Tedy ono mi to asi mohlo dojít hned ráno, když se pro mě stavil můj kámoš Rowley. Jenomže on nosí takové divné věci pořád, tak jsem si toho skoro nevšiml.

Ve třídě jsem mrknul na Rowleyho projekt, abych zjistil, jak moc pracné to je, a v té chvíli jsem zpanikařil.

Ten jeho projekt zřejmě musel zabrat strašnou SPOUSTU času a bylo celkem jasné, že mu s tím pomáhali rodiče. Navíc Rowley samozřejmě BYL v zemi, kterou měl přidělenou, takže to pro něj bylo všechno SNAZŠÍ.

Zeptal jsem se Rowleyho, jestli by nebyl kámoš a tu zemi si se mnou nevyměnil, jenže on je kapku sobec, a tak o tom nechtěl ani slyšet. To znamenalo, že to budu muset nějak vyřešit sám. Na úplně celý projekt jsem měl pár hodin, a ani jsem nevěděl, kde takhle pozdě seženu trojdílný karton, abych to měl na co lepit.

Jenže pak jsem si vzpomněl, že ho mám ve skříňce. Začal jsem s úkolem hned ten den, kdy jsme ho dostali, abych měl pro jednou trochu náskok. Ale když jsem ho vytáhl, abych zjistil, jak daleko jsem se dostal, byl jsem dost zklamaný.

Tenhle projekt představoval polovinu známky ze společenských věd, takže to byl dost velký průšvih. Myslel jsem si, že mi třeba pomůžou SPOLUŽÁCI, jenomže si asi budu muset najít nějaké CHYTŘEJŠÍ kamarády.

O přestávce jsem zůstal ve třídě a pracoval na projektu. Dojít dolů do knihovny a něco si zjistit jsem už neměl čas, tak jsem si musel prostě tipnout. To jediné, čím jsem si byl jistý, bylo to, že Malta je někde poblíž Ruska, ale všechno OSTATNÍ bylo dost na vodě.

Když jsem dodělal ten panel, pustil jsem se do OSTATNÍCH věcí.

Na Barevný svět jsme měli přijít v „tradičním oděvu“ své země, tak jsem se cestou na oběd stavil ve školních Ztrátách a nálezech před ředitelnou.