Příběh chytrého města

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.edika.cz

www.albatrosmedia.cz

Petr Mrázek

Příběh chytrého města – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2018

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Hurá na výlet do chytrého města!

Honzík s Tomášem seděli v kuchyni u Nováčků a pojídali zmrzlinu. Honzík se podíval z okna a nespokojeně řekl: „Takové počasí by o prázdninách vůbec nemělo být. Zataženo, pofukuje vítr, občas zaprší, to se mi vůbec nelíbí!“

„Mně taky ne,“ přidal se Tomáš, „o prázdninách, hned jak skončí škola, by si měl člověk obléct plavky a sundat je až prvního září.“

„Správně. A z vody vůbec nevylézat ven,“ souhlasil Honzík.

„Jo, a jídlo bych vám nosila na koupaliště nebo k rybníku v koši na brambory, nebo jak?“ ozvala se babička.

„No babi, naskládala by sis asi tak pět velkých přepravek na vozík a pohodlně bys s nimi přijela. Tam se určitě vejde víc než do toho bramboráku,“ navrhl Honzík. Babička se rozesmála, ale rozhodně s vnoučkovým návrhem nesouhlasila.

„Poslyšte, vy dva,“ vložil se do rozhovoru děda, „když vás počasí vyhnalo z vody ven, co kdybychom si udělali malý výlet?“

Honzík s Tomášem na sebe radostně pohlédli.

„Tak jo, dědo! A kam pojedeme?“ ptal se nadšeně Honzík.

„Mně je to jedno, hlavně když se bude něco dít,“ dodal Tomáš.

„Můžeme zajet do Třebíče. Projdeme starou židovskou čtvrť a potom se podíváme na výstavu do Ekotechnického centra Alternátor. Starou a novou část města odděluje řeka. A kdopak ví, jak se ta řeka jmenuje?“ zatvářil se děda jak pan učitel při zkoušení.

„No, jmenuje se…“ začal Honzík, „tak nějak… jakoby… že jo?“

„Jo. Tak nějak jako… zvláštně,“ dodal Tomáš, „a teče… tak jako… odshora dolů.“

„No přesně, to by tak mohlo být,“ zakončil Honzík.

„Aha, a co takhle že by se ta řeka jmenovala Jihlava, co vy na to?“ zeptal se s úsměvem děda.

„No jasně!“ vyhrkli oba najednou.

„Zrovna jsem to měl na jazyku,“ plácl se do kolen Honza, ale pak se zarazil: „No jo, ale já jsem byl minulý rok na táboře s jedním klukem z Třebíče a ten o ní mluvil jako o Jihlavce.“

„Tak to měl taky pravdu,“ usmál se děda. „Řeka se tak opravdu dříve jmenovala a Třebíčáci jí tak stále říkají.“

„A co je vlastně ten Alternátor?“ vzpomněl si najednou Tomáš.

„Alternátor je výstava technických zajímavostí, historických i moderních. Myslím, že by se vám tam mohlo líbit, kluci. Město Třebíč se přihlásilo k myšlence chytrého města, to znamená, že zavádí do běžného života moderní technologie, které lidem usnadňují a zpříjemňují život, šetří energii a životní prostředí. A právě v Alternátoru jsou k vidění ukázky, jak takové moderní technologie fungují.“

„Tak pojedem!“ nadšeně vykřikl Honzík a Tomáš přikyvoval.

„A nechcete vzít taky Lucku?“ zeptal se děda.

Tomáš vyděšeně vykulil oči: „Říkal jste chytré město, moderní technologie, prosím vás, co by tam dělala moje hloupá sestra, která je schopná zapnout tak akorát varnou konvici, a to ještě někdy bez vody!“

„Ale právě o to jde, Tomáši,“ namítl děda, „aby se v chytrém městě mohli všichni, i ti méně technicky zdatní, podívat, kam chtějí, vyřídit, co potřebují, a hlavně, aby se jim v něm líbilo.“