Slabin snář

Vyšlo také v tištěné verzi

Vyrobeno pro společnost Palmknihy - eReading

Eva Pelikánová

Slabin snář – e-kniha

Copyright © Pointa, 2020

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Eva Pelikánová

2020

Poděkování

O vydání knihy se zasloužilo zejména několik lidí, kterým bych chtěla speciálně vyjádřit své veliké poděkování:

Mileně Hrubé

Pavlíně Süssové

Janu Krausovi

Markovi Zemánkovi

Světle Fejglové

Michalovi Špačkovi

Vladimírovi Mařincovi

Petrovi a Ludmile Bratských

Jaroslavu Süssovi

Moje velké díky patří také i všem lidem z nakladatelství Pointa, kteří mě svoji podporou a ochotou provedli všemi kroky, díky kterým kniha mohla vyjít.

To největší poděkování ale patří mé nejbližší rodině, díky které mám život takový, abych se mohla radovat i z vydání své první knihy – maminko a babičko – děkuji!

Slabin snář

„Mohla bych být vším
na co si jen vzpomenu
ale chtěla jsem být jeho.“

(Rupi Kaur)

Přicházej ke mně bez vyzvání,

v nahotě lásky a upřímnosti.

Přicházej se mnou na odpověď,

na odpuštění bez výčitek,

kým že my dva jsme,

když společně stáváme se jedním.

Přicházej na bezmeznou sílu lásky

i na bolest z odloučení.

Přicházej v moci a smyslu velkých citů,

co bezelstně buší do hrudníku.

Přicházej v pochopení pomíjivosti,

co marně se topí v každodennosti.

Přicházej k prožití pocitů bez tíže,

když stále držím se tvé náruče.

Přicházej v čistém jménu lásky,

se srdcem v dlaních

a bez dalších slov:

Tak zase někdy jindy, asi…

Štěstí – chodíš samo po světě?

Touláš se, hledáš, toužíš po své druhé polovině?

A tušíš něco o tom světě?

Tam, kde ztrácíme se,

jen abychom našli jsme tě.

Co říkáš, štěstí?

Že mýlím se snad?

Tak prý má se to tak,

že nosíme tě uvnitř sebe

a marně kolem hledáme tě.

Proč tvůj hlas neslyším ani tak?

Naslouchám pečlivě,

to mi věř.

Šeptáš tiše?

Ani tak stále neslyším tě.

Tak zakřič, štěstí, z plných plic!

Ať konečně pochopím,

že nemám tě hledat v ulicích.

Osamoceně ve výšce

zvon odhodlaně kýve se –

z jedné strany na druhou.

Rozeznít snaží se hbitě

celou svoji duši, celý svůj plášť,

dál než do dvou světových stran.

Zvon zpívá však jen prázdnotou –

chybí mu srdce,