Honzík, ochránce parku:

Johnny, the Protector of the Park

Vyšlo také v tištěné verzi

Vyrobeno pro společnost Palmknihy - eReading

Drahomíra Srdečná

Honzík, ochránce parku – e-kniha

Copyright © Pointa, 2020

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Honzík, ochránce parku

Drahomíra Srdečná

Ilustroval Michal Rumlena

Do angličtiny přeložila Jarmila Frost

Redaktorské a korektorské práce Petra Kamlachová

Grafickou úpravu a sazbu písmem Neuzeit Grotesk a FF Cocon provedl Jiří Houžvička

Vydala Pointa Publishing s.r.o.
Na Pankráci 1618/30, 140 00 Praha 4
roku 2020

První vydání.

Počet stran 80

Doporučená maloobchodní cena 269 Kč

Vytiskl TNM PRINT s.r.o.
Nové Město 14, 503 51 Chlumec nad Cidlinou

ISBN 978-80-765-0050-1 tištěná kniha

ISBN 978-80-765-0051-8 ePub

ISBN 978-80-765-0052-5 mobi

ISBN 978-80-765-0053-2 PDF

www.pointa.cz

Moje poděkování patří lidem, bez kterých by kniha nevyšla a nebyla by ani napsána.

Romaně Hruškové za prvotní motivaci k napsání příběhu a velké srdce, se kterým nakoupila knihy pro dětské domovy.

Kristýně Cupa za první a zásadní korektury textu a stálou podporu.

Jarmile a Rogeru Frost za překlad a nejen morální podporu.

Speciální poděkování patří těm, kteří vložili do mě a této knihy důvěru a finančně podpořili její vydání.
Děkuji Andree Veselé, Oldřichu Dosedělovi, Miloši Lapišovi, Markétě Štrosové a Ladislavu Cupovi.

Můj velký dík patří také Michalu Rumlenovi
za skvělé ztvárnění mých představ, jehož kresby jsou důležitou a krásnou součástí knížky.

Kniha s Pointou

Nakladatelská online služba a komunita Pointa mění způsob vydávání knih a zapojuje čtenáře do dění.

Jak to u nás funguje? Autor na Pointu přichází s rukopisem a najde si knižní kolegy od grafika až po korektorku. Práce na knize ale začínají až o něco později. Pro její zrod je zásadní předprodej. S jeho pomocí získává autor od čtenářů menší finanční částky a celkový obnos pak použije na vydání i veškeré náklady, které jsou s ním spojené. A jak už vyplývá z předchozích vět, právě čtenáři jsou pro Pointu a její autory stěžejní.

Čtenář si na Pointě může procházet rozpracované projekty, číst si ukázky, debatovat s autory, a co je nejdůležitější — může knihu podpořit v předprodeji. Bez pomoci čtenářů by u nás knihy nemohly vycházet.

O té, kterou právě držíš v ruce, už je rozhodnuto. Podívej se na Pointě i na další knihy, jejichž osud můžeš ovlivnit.

www.pointa.cz

Honzík, ochránce parku

Honzík a Mahule

Ve vesnici Čenětice, která je blízko velkého města Prahy, žije jedna zvláštní rodinka. Táta Ondřej, máma Rou ze starého kouzelného rodu lesních víl a jejich tři děti: Ben, Zuzanka a nejmladší Honzík. Každý z nich má zvláštní, kouzelnou moc.

Dnes vám povím příběh o tom nejmladším. Jmenuje se Jan a všichni mu říkají Honzík.

Honzík miluje vodu. Plave jako štika a rozumí řeči obyvatel vodní říše.

Za Čeněticemi protéká potok Botič, který vede až do krásného parku v Průhonicích. Tento park má Honza obzvlášť rád a zná náramný způsob, jak se tam dostat. V potoce totiž žijí jeho kamarádi, velká rodina mihulí potočních. Jeho nejlepší kamarádka je mihule Mahule. Když Honzík přijde k potoku, zazpívá písničku a Mahule je v cuku letu u něj.

„Ke mně, Mahule, pluj,
vodu v potoku vzduj,
do parku teď mne odvez
tak jako včera i dnes !“

Honzík totiž umí mihulí řeč. Zpívá lidsky, ale než slova dojdou do vody, změní se na:

„Blublublu bublinka,

šplouch, plác, kapička,

kap, kap, kap, vlnka,

voda o břeh brnká.“

A tomu Mahule rozumí. Ví, že její oblíbený, roztomilý Honzík stojí na břehu a těší se na ni.

Vynoří se z bahna, rozčeří vodu a objeví se u hladiny. Mahule je dlouhá a neobvykle silná. Z kruhovitých úst vypouští veliké bubliny, aby Honzu rozesmála. Chlapec jí ze břehu skočí na záda. Jakmile se ocitne ve vodě, je lehký jako pírko. Mahule se velkou rychlostí řítí potokem a Honzík stojí na jejích zádech, což zdálky vypadá, jako by jel na surfu. Jsou spojeni přes chlapcovy nohy a Mahulina záda. Když Honza na něco myslí, Mahule to ví. A obráceně to funguje stejně.

Mají ty společné chvíle rádi. Uhání spolu potokem až do zámeckého parku v Průhonicích. Tam připlují až do rybníka, kde má Honza mnoho dalších kamarádů. Ve vodě rybičky, na vodě kachničky. Od jara do zimy zakouší všelijaké radovánky se všemi, kdo v parku žijí. Ve vodě i na suchu.

Skřítkové Průhonického parku

Průhonický park je velmi starý, dlouho se v něm nic neměnilo. Mnoho stromů zde roste už věky a jsou zde i místa, do kterých člověk po staletí nezasahoval. Proto zde žijí různé velice zvláštní bytosti. Tam, kde je příroda neporušená, vyskytují se víly a skřítkové.

Tak například malí peckánci. To jsou malincí chlapíčci, co se líhnou z pecek, když je příznivé období. Pecka se zvětší, nafoukne, začne se hýbat, pak poskakovat a nakonec praskne a vykulí se z ní peckánek. Celý svůj život trochu připomíná pecku a taky se moc nehýbe, většinou nikam daleko nechodí. Žije si pod svým rodným stromem, živí se kořínky rostlin a napájí se rosou. Peckánek si rád hoví v zemi, v malém dolíčku. Vydrží se dlouhé dny jen tak povalovat. Malé peckové ručičky si složí na buclaté bříško a prostě sní. Kouskem tělíčka zanořený v měkké půdě, trochu sluníčka a rosy a je velmi spokojený. Musí však dávat pozor na lidi, aby ho nerozšlápli, protože uvnitř je měkký. Slyší-li tedy povyk, co dělají lidé (a děti většinou křičí i jen tak z radosti), schová ruce a nohy a zavrtá se trochu víc do země, předstíraje úplně obyčejnou pecku.