Dieťa Bridget Jonesovej

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať m ô žete na
www.albatrosmedia.sk

Helen Fieldingová

Dieťa Bridget Jonesovej – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2016

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Inšpirované stĺpčekmi publikovanými
v novinách The Independent.

Ďakujem Working Title Films
a Universal Pictures.

Kevinovi, Dashovi a Romy

ÚVOD

Najdrahší Billy,

mám pocit, že sa to všetko aj tak dozvieš, takže je podľa mňa lepšie, ak si vypočuješ, ako sa to vlastne začalo, od vlastnej mamy.

Toto sú úryvky z mojich denníkov a ďalšie útržky z toho pomerne zmäteného obdobia.

Prosím, nebuď šokovaný. Dúfam, že keď si to všetko prečítaš, budeš už dosť starý na to, aby si pochopil, že dokonca aj Tvoji rodičia robievali také veci. Vieš predsa, že som bola vždy trocha neposlušná.

Okrem toho medzi tým, akí by ľudia chceli byť a akí v skutočnosti sú, je veľký rozdiel, a rovnaký rozdiel je aj medzi tým, aké očakávania majú od svojho života a ako sa napokon vyvinie.

No ak si zachováš pokoj a optimizmus, väčšinou sa všetko vyvinie dobre – presne ako v mojom prípade, lebo Tvoje narodenie bolo to najlepšie, čo sa mi kedy prihodilo.

Ospravedlňujem sa za toto aj všetko ostatné.

S láskou

mama

(Bridget)

Prvá kapitola

NEJASNÉ ZNAMENIE

 sobota 24. júna

Poludnie. Londýn. Môj byt. Božemôj. Božemôj. Hrozne meškám a mám opicu a všetko je totálne príšer... Super! Telefón!

„Ahoj, drahá, vieš čo?“ Moja matka. „Práve sme boli na brunch karaoke u Mavis Enderburyovej a vieš čo? Julie Enderburyová nedávno...“

Normálne bolo počuť škripot bŕzd, akoby chcela vysloviť slovo „tuk“ pred morbídne obéznou osobou.

„Čo je s Julie Enderburyovou?“ Horúčkovito som si napchala do úst zvyšok kozieho syra a polovicu proteínovej tyčinky, aby som trocha zmiernila opicu, a pritom som sa pokúšala vytiahnuť z kopy šiat na posteli také, čo by sa aspoň trocha hodili na krstiny.

„Nič, drahá!“ zatrilkovala.

„Čo je s Julie Enderburyovou?“ Naplo ma. „Dala si zväčšiť beztak obrovské prsia? Zoznámila sa so štíhlym mladým Brazílčanom?“

„Ach, nič, nič také, drahá. Nedávno porodila tretie dieťa, ale v skutočnosti ti volám preto, lebo...“

Grrr! Prečo mi to matka robí? Akoby nestačilo, že sa rútim k termínu na deti bez...

„Prečo sa vyhýbaš rozprávaniu o treťom dieťati Julie Enderburyovej?“ zachrapčala som a začala divo stláčať tlačidlá na diaľkovom ovládaní v úsilí uniknúť, ibaže som prepla akurát na reklamu s anorektickou tínedžerkou a bábätkom, ktoré sa hralo s toaletným papierom.

„Ach, nevyhýbam, drahá,“ odvetila bezstarostne mama. „V každom prípade, vezmi si takú Angelinu Jolie. Adoptovala si malého Číňana...“

„Maddox je podľa mňa z Kambodže, mami,“ prerušila som ju chladne. Úprimne povedané, o slávnych rozpráva tak, že máte dojem, akoby viedla dôverný rozhovor s Angelinou Jolie počas karaoke u Mavis Enderburyovej.

„Ide o to, že Angelina si adoptovala to dieťa, a potom dostala Brada a mala ďalšie deti.“

„Nemyslím si, že preto Angelina ‚dostala‘ Brada, mama. Mať dieťa nie je to najdôležitejšie v živote ženy,“ dodala som. Práve som sa snažila nasúkať do absurdných našuchorených marhuľových šiat, ktoré som mala naposledy na Magdinej svadbe.

„Máš pravdu, drahá! A niektorí ľudia vedú aj bez nich úžasný život! Stačí sa pozrieť na Wynna a Ashley Greenovcov! Tridsaťštyrikrát splavili Níl! Isteže, sú pár, takže...“

„Vieš, mami, konečne som v živote veľmi šťastná. Som úspešná, mám nové auto s navigáciou a som slobodná...“ rozplývala som sa. Vykukla som z okna a naskytol sa mi bizarný pohľad na skupinku tehotných žien, ktoré kráčali po ceste pod bytom a hladkali si brušká.

„Uhm. V každom prípade, drahá, neuhádneš, čo sa stalo!“

„Čo také?“

Za prvou skupinkou kráčali ďalšie tri tehotné ženy. Začínalo to byť divné.

„Prijala pozvanie! Kráľovná! Dvadsiateho tretieho marca nás poctí kráľovskou návštevou na oslave stopäťdesiateho výročia Ethelredovho kameňa.“

„Koho? Čoho? Kto je Ethelred?“

Po ulici teraz kráčal doslova dav tehotných žien.

„Vieš, čo myslím! Ten kameň v dedine pri hydrante, kde Mavis dali papuču na auto. Je anglosaský,“ rapotala mama. „V každom prípade, nemáš dnes byť na krstinách? Elaine mi vravela, že Mar...“

„Mami, deje sa niečo veľmi čudné,“ predniesla som zlovestne. „Musím ísť, čau.“

Grrr! Prečo sa každý snaží, aby ste sa cítili hlúpo, lebo nemáte deti? V podstate každý je v tejto otázke tak trocha rozpoltený – vrátane mojej matky, ktorá hovorieva: „Občas ľutujem, že som mala deti, drahá.“ A v každom prípade dosiahnuť to v modernom svete nie je také jednoduché, lebo muži sú čoraz nevyvinutejší a primitívnejší druh a posledné, čo chcete, je... Ach! Niekto zvoní pri dverách.

12.30 Bola to Shazzer – konečne! Pustila som ju dnu a potom som sa celá vydesená vrátila k oknu, zatiaľ čo ona, klopkajúc, prešla krížom cez izbu k chladničke. Na sebe mala krátke čierne šaty, ktoré sa vôbec nehodili na krstiny, a topánky od Jimmyho Chooa.

„No tak, Bridge, pohni si. Hrozne meškáme! Prečo sa skrývaš pod oknom oblečená ako víla?“

„Je to znamenie,“ bľabotala som. „Boh ma trestá za to, že som sebecká karieristka, ktorá sa snaží poraziť prírodu antikoncepčnými prostriedkami.“

„Čo to trepeš, doriti?“ prehodila veselo a otvorila chladničku. „Nemáš nejaké víno?“

„Nevidela si to? Ulica je plná tehotných žien. Je to nejasné znamenie. O chvíľu začnú padať z neba kravy, kone sa budú rodiť s ôsmimi nohami a...“

Shazzer podišla k oknu a vyzrela von. Pod obtiahnutými čiernymi šatami sa jej črtal pekný zadok.

„Vonku nie je nikto okrem jedného celkom pekného chalana s bradou. Vlastne nie je pekný. Nie až tak. Možno keby nemal tú bradu.“

Priskočila som k oknu a zmätene sa zadívala na prázdnu ulicu. „Sú preč. Preč. Kam zmizli?“

„Okej, upokoj sa, moja, upokoj sa,“ povedala Shazzer ako dáka americká policajtka, ktorá sa prihovára v ten deň už ôsmemu šialencovi so zbraňou. Zažmurkala som na ňu ako zajac oslepený prednými svetlami na aute, vyletela som z dverí a zbehla dolu schodmi. Počula som, že klopká za mnou.

Ha! pomyslela som si vonku. Po ulici kráčali DVE ĎALŠIE tehotné ženy. Ponáhľali sa rovnakým smerom ako tie predchádzajúce.

„Kto ste?“ opýtala som sa ich priamo. „Aký máte význam? Kam idete?“

Ženy ukázali na nápis na skrachovanej vegánskej kaviarni. Stálo tam: TERAZ TEHOTENSKÁ JOGA.

Počula som, ako Shazzer za mnou vyprskla.

„Aha, výborne, skvelé,“ povedala som ženám. „Želám vám nádherné popoludnie.“

„Bridget,“ ozvala sa Shaz, „si fakt šibnutá.“ Vzápätí sme sa obe začali hystericky chichotať rovno na prahu dverí.

13.04 Moje auto. Londýn. „V pohode, budeme tam priskoro,“ povedala Shazzer.

Už pred štyrmi minútami sme mali byť na poháriku pred krstinami v Chislewood House, ibaže sme zostali trčať v zápche na Cromwell Road. Aspoňže v mojom novom aute, ktorému môžete prikázať, nech vás niekam odvezie, nech niekomu zavolá, a tak ďalej.

„Zavolaj Magde,“ prikázala som autu.

„Povedali ste Zakopané,“ odvetilo.

„Nie, nie Zakopané, ma neser,“ skríkla Shazzer.

„Odbočujem na Manchester,“ pokračovalo auto.

„Nie! Si totálne nanič!“ zrevala Shazzer.

„Odbočujem na Norwich.“

„Nekrič na moje auto.“

„Najnovšie budeš brániť svoje drbnuté auto?“

„Obleč si nohavičky. OBLEČ si ich.“ V aute sa zrazu rozľahol Magdin hlas. „NEMÔŽEŠ ísť na krstiny bez nohavičiek.“

„Máme na sebe nohavičky!“ ozvala som sa pohoršene.

„Hovor za seba,“ zamrmlala Shaz.

„Bridget! Kde si? Si predsa krstná mama. Mamička ti jednu tresne, jednu tresne, jednu tresne.“

„Všetko je v pohode. Rútime sa po vidieckej ceste! O chvíľu sme tam!“ Neisto som pozrela na Shazzer.

„Dobre, tak si švihnite. Potrebujeme si dať pohárik na posilnenie. Vlastne som ti chcela niečo povedať.“

„Čo?“ Uľavilo sa mi, že Magda nie je celá bez seba od zlosti. Zdalo sa, že nás čaká celkom zábavný deň.

„Uhm, týka sa to krstného otca.“

„No?“

„Počuj, fakt ma to mrzí. Máme toľko detí, že sme už vyčerpali všetkých aspoň trocha solventných chlapov. Jeremy ho o to požiadal bez môjho vedomia.“

„Koho?“

Rozhostilo sa ticho a v pozadí bolo počuť krik. A potom sa do mňa to slovo zabodlo ako nôž francúzskeho kuchára do kozieho syra.

„Marka.“

„To nemyslíš vážne,“ ozvala sa Shazzer.

Ticho.

„Nie, fakt, myslíš to vážne, Magda?“ pokračovala Shazzer. „Čo to má, doriti, znamenať, ty šialená masochistka? Nemôžeš ju nútiť, aby stála pri tej sprostej krstiteľnici s Markom Darcym pred všetkými tými drbnutými nafúkanými vydatými...“

„Constance! Daj to naspäť. NASPÄŤ DO ZÁCHODA! Prepáčte, musím ísť!“

Spojenie sa prerušilo.

„Zastav auto,“ povedala Shaz. „Nikam nejdeme. Otoč to.“

„Obrátiť sa do protismeru, len čo to bude možné,“ povedalo auto.

„Len preto, lebo Magda si chce zúfalo udržať Jeremyho, a tak sa jej ‚náhodou‘ podarilo zasa otehotnieť a vyčerpala všetkých krstných rodičov, sa ešte nemusíš hrať na mamičku a otecka pri oltári so svojím bývalým, ktorý má v jednom kuse stiahnutú riť.“

„Musím tam ísť. Je to moja povinnosť. Som krstná matka. Ľudia idú aj do Afganistanu.“

„Bridget, toto nie je Afganistan. Je to absurdná spoločenská katastrofa. Zastav.“

Pokúsila som sa zastaviť, no všetci začali hystericky trúbiť. Napokon som našla benzínku, ktorá patrila k obchodu Sainsbury’s Homebase.

„Bridge.“ Shazzer na mňa pozrela a odhrnula mi z tváre pramienok vlasov. Chvíľu som si myslela, že je možno lesba.

Viete, mladí ľudia sa v súčasnosti nepovažujú za homosexuálov alebo heterosexuálov. Jednoducho SÚ. A so ženami sa dá nadviazať vzťah oveľa ľahšie ako s mužmi. Ibaže ja mám rada sex s mužmi a nikdy som...

„Bridget!“ oslovila ma prísne. „Zasa si v tranze. Celý čas robíš to, čo od teba chcú ostatní. Urob to, čo chceš ty. Vyspi sa s niekým. A ak si odhodlaná vkročiť do tej psycho nočnej mory, tak sa V TEJ NOČNEJ MORE s niekým vyspi. Presne to mám v úmysle aj ja, teda nie v nočnej more, ale v mojom byte, a ak sa chceš dostať do TOTÁLNE NEPRIJATEĽNEJ situácie len preto, aby boli spokojní všetci ostatní, radšej pôjdem taxíkom. Radšej strávim popoludnie krstom môjho zajačika.“

Ibaže Magda je moja kamoška a vždy bola ku mne milá. Takže som sa odviezla na krstiny a v duchu som s ľútosťou uvažovala, čo by bolo keby. Jediného spoločníka mi robilo auto, ktoré bolo našťastie celkom zhovorčivé.

Pred piatimi rokmi

Ešte vždy nemôžem uveriť, čo sa stalo. Nechcela som urobiť nič zlé. Len som sa snažila byť milá. Shazzer má pravdu. Musím si lepšie naštudovať viacero vecí, napríklad: Prečo muži milujú potvory.

S Markom sme oslavovali zásnuby v plesovej sále hotela Claridge’s. Ja by som zvolila nejaké bohémskejšie miesto s čarovnými svetielkami, košíkmi namiesto tienidiel na lampách, pohovkami, ktoré sú vonku, hoci majú byť vnútri, atď. No Claridge’s je miesto, ktoré je podľa Marka vhodné na zásnuby, a tak to vo vzťahoch chodí: treba sa prispôsobiť. A Mark, ktorý nevie spievať, spieval. Prepísal slová piesne My Funny Valentine.

Moja vtipná Valentínka, sladká vtipná Valentínka,

roztopila si moje zamrznuté srdce,

hoci nerozprávaš ktovieako učene

o kalóriách a celulitíde,

s každou chybou ťa mám radšej a radšej.

Si posadnutá svojou váhou. Všade chodíš neskoro.

V tvojom živote vládne chaos.

No nie že začneš čítať Prousta a Poea.

Časopis OK je okej a Hello tiež.

Stačí mi tvoja srdečnosť a úprimnosť.

Nič na sebe nemeň, len sa za mňa vydaj.

Nevedel to zaspievať, no zvyčajne je taký upätý, že z toho boli všetci hrozne dojatí, a Mark sa celkom prestal ovládať a pobozkal ma na pery na verejnosti. Fakt som si myslela, že už v živote nebudem taká šťastná.

A neskôr šlo naozaj všetko dramaticky z kopca.

Záväzky

Ak sa aspoň niečo znova napraví, nechcem mať už nikdy nič spoločné s:

a) karaoke,

b) Danielom Cleaverom (mojím bývalým frajerom, úhlavným nepriateľom Marka Darcyho a zároveň jeho starým kamarátom z Cambridgea, ktorý mu zničil prvé manželstvo, lebo sexoval na Markovom kuchynskom stole s Markovou prvou manželkou vo chvíli, keď sa Mark vrátil domov z práce).

Práve som dospievala I Will Always Love You a neisto zliezla zo stola. Vtom som si všimla, že Daniel Cleaver na mňa hľadí s nešťastným, tragickým výrazom v tvári.

Daniel je známy tým, že je veľmi manipulatívny, sexuálne nestály, neverný, hrozný klamár a vie byť dosť nepríjemný. Jasné, že Mark ho neznáša za to, čo sa stalo v minulosti, no ja si aj tak myslím, že je na ňom niečo fakt milé.

„Jonesová,“ oslovil ma Daniel. „Pomôžeš mi? Mučia ma výčitky. Si jediná živá bytosť, ktorá by ma možno zachránila, a teraz si berieš iného. Mám pocit, že som v koncoch, takmer akoby som sa mal každú chvíľu zosypať. Venuj mi aspoň chvíľu osamote, Jonesová, dobre?“

„Jasnačka, Daniel,“ vychrlila som zmätene. Motal sa mi jazyk. „Chcem, aby boli všetci takí šťastní ako ja.“ Keď si na to teraz spomeniem, asi som bola mierne pripitá.

Daniel ma chytil pod pazuchu a niekam viedol.

„Trápiš ma, Jonesová. Mučíš ma.“

„Nie. Počúvaj. Fakt si myslím, že... šťastie je také...“

„Poď sem, Jonesová, prosím. Potrebujem sa s tebou porozprávať osamote...“ povedal a ja som za ním neisto vošla do nejakej miestnosti. „Som naozaj už navždy stratený?“

„Nie!“ vyhŕkla som. „Čo to má byť? Daniel! Raz BUDEŠ šťastný. Určite.“

„Objím ma, Jonesová,“ hlesol. „Bojím sa, že nikdy...“

„Počúvaj ma. Šťastie JE šťastné, lebo...“ začala som, no vtom sme stratili rovnováhu a spadli na zem.

„Jonesová,“ zavrčal nadržane. „Môžem sa ešte posledný raz pozrieť na tie tvoje obrovské bombardiaky, ktoré tak veľmi zbožňujem? Nechceš, aby bol otecko šťastný? Skôr ako z môjho života zostane len prach?“

Dvere sa rozleteli a ja som zhrozene zdvihla zrak a pozrela Markovi do tváre presne vo chvíli, keď mi Daniel začal dvíhať sukňu. V Markových hnedých očiach sa mihla bolesť a vzápätí sa predo mnou emocionálne úplne uzavrel.

To jediné mi Mark nedokázal odpustiť. Zo zásnub sme odišli spolu, akoby sa nič nestalo. Trápili sme sa ešte niekoľko týždňov a pred všetkými sme sa tvárili, že všetko je OK. Snažili sme sa tak tváriť aj pred sebou navzájom, ale nešlo nám to.

Ako možno viete, vyštudovala som anglický jazyk a literatúru na Bangorskej univerzite, takže som si spomenula na citát z úžasného diela D. H. Lawrencea.

Niečo v jej hrdej, čestnej duši vykryštalizovalo na tvrdý kremeň.

Čosi v Markovej hrdej, čestnej duši vykryštalizovalo proti mne. „Čo mu šibe? Bol to len bezvýznamný okamih v porovnaní s celým životom. Veď vie, aký je Daniel,“ vraveli moji priatelia. No Marka to zasiahlo veľmi hlboko. Nerozumela som tomu a on mi to nedokázal vysvetliť. Bola to posledná kvapka. Napokon mi povedal, že už ďalej nevládze. Ešte vždy som mala svoj byt. Ospravedlnil sa mi za spôsobené nepríjemnosti, žiaľ atď. Zariadil, aby sa medzi priateľmi a rodinou typicky dôstojným spôsobom rozšírila informácia o zrušení našich zásnub, a krátko nato odišiel pracovať do severnej Kalifornie.

Priatelia boli skvelí. „Mark sa vôbec nevie uvoľniť, na súkromnej škole mu preplo a nikdy sa s nikým neožení,“ vyhlasovali. O pol roka si vzal Natašu, upätú vychudnutú právničku, ktorá s ním bola, keď som ho prvý raz videla v obleku – na večierku na počesť Kafkovej motorky, kde Salmanovi Rushdiemu v jednom kuse rozprávala o dajakých „hierarchiách kultúry“ a ja som sa zmohla len na: „Neviete, kde sú tu vécka?“

Daniel sa mi už neozval. „Nech ide DO RITI. Je to sexuálne nestály citový vydierač, ktorý sa bojí záväzkov a nikdy sa s nikým neožení,“ vyhlasovala Shazzer. O sedem mesiacov si Daniel vzal východoeurópsku modelku/princeznú a občas sa na stránkach časopisu Hello objavila jeho fotografia, na ktorej sa vykláňal z hradu obklopeného horami a tváril sa trocha zahanbene.

A tak som sa o päť rokov neskôr vliekla po M4, hrozne som meškala a prvý raz, odkedy sa to všetko skončilo, som sa mala stretnúť s Markom.

Druhá kapitola

KRSTINY

 sobota 24. júna

14.45 Parkovisko, kostol v Nether Stubbly, Gloucestershire. Okej. Všetko je v pohode. Krstiny sa mali začať len pred pätnástimi minútami a nič sa nikdy nezačína načas, no nie? Budem pokojná, vyrovnaná a dôstojná. V každom trápnom okamihu si položím otázku: Čo by urobil dalajláma? A potom to urobím.

Vystúpila som z auta a ocitla sa v nádhernej cotswoldskej letnej scéne: starý kostol, ruže, vôňa pokosenej trávy, husté lístie. Ticho prerušoval len spev vtákov a bzukot včiel. Takto krásne je len v Anglicku v jediný deň roka, keď svieti slnko a všetci panikária od strachu, že sa to zasa celý rok nezopakuje.

Začala som sa tackať ku kostolu trocha vystrašená, že nikde nikoho nevidím. Nemohli predsa začať s krstom bez krstnej matky! Zrazu som začula hučanie helikoptéry. Zostala som stáť na mieste a s vejúcimi vlasmi a šatami sledovala, ako pristáva. Ani sa nedotkla zeme, keď z nej ako James Bond vyskočil Mark Darcy a vykročil ku kostolu. Helikoptéra sa zdvihla do vzduchu a odletela.

Snažila som sa nadobudnúť rovnováhu, čo mi na ihličkových podpätkoch na tráve veľmi nešlo, a vošla som do kostola práve včas. Nahovárala som si, že všetko bude, ako má byť, lebo sa mi podarilo dosiahnuť ideálnu hmotnosť a všetci uvidia, že som sa totálne zmenila. Pri pohľade na Markovu vysokú vystretú postavu pri krstiteľnici ma zaplavilo známe vzrušenie. Vykročila som uličkou a doľahol ku mne Cosmov hlas: „Je chorá? Je hrozne vycivená! Kde má... veď vieš... kozy?“