Dračie srdce
Veľký turnaj

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať m ô žete na
www.albatrosmedia.sk

Ana Galánová

Dračie srdce – Veľký turnaj – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2016

Všetky práva vyhradené.
Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná
bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Venované Madelke Domínguezovej

Ana Galánová

Ane Galánovej za ďalšie texty a obrázky

Pablo Pino

Čo sa doposiaľ odohralo

V mestečku Samarado sa dejú veľmi divné veci. Mondrago, Kaleho drak, odniesol z hradu starostu Wickenburga knihu. Kniha je to veľmi zvláštna. Volá sa Rídel a vie hovoriť. Rídel povedal Kalemu, Maji, Kasimu a Arkovi, aby sa vydali do Hmlistého lesa, pretože v ňom akýsi zahalený Kat rúbe hovoriace stromy.

Keď naši štyria priatelia dorazili do Hmlistého lesa, zistili, že skutočne takmer všetky stromy zmizli. Spoznali tiež dub Dubiňák, prastarý strom, ktorý im zveril poslanie: musia nájsť šesť semienok a tie potom zasadiť v lese v noci počas splnu a zachrániť tak hovoriace stromy.

Vďaka tomu, že ich Rídel priviedol na stopu, objavili prvé semienko v sekvoji, najvyššom strome Samarada. Tento strom rastie na vrchole nebezpečného miesta – na Vlčom kopci, kde Mondrago takmer zle skončil, keď ho zrazu napadla svorka besných vlkov. Našťastie sa im podarilo červené semienko získať a dostali sa z tohto miesta v poriadku a v zdraví.

Nasledujúci deň, zatiaľ čo sa Rídel snažil priviesť kamarátov na stopu druhého semienka, začuli trúbenie pozývajúce na mimoriadne zasadnutie mestskej Rady.

Na ňom sa objavil starosta Wickenburg so svojimi ohromnými drakmi. Jeden z nich niesol vo svojich pazúroch Kuriela, nemého samotárskeho starca, ktorý pripravoval liečivé nápoje a masti. Wickenburg oznámil Rade, že odhalil, že Kuriel rúbe stromy v Hmlistom lese, a odsúdil ho na šesť mesiacov v kobke na svojom hrade. Zastavil tak Kata! Vyzeralo to ako ohromná novina, hoci Kale už si nebol taký istý, že starý Kuriel je jediným zodpovedným za to, čo sa stalo. Dôkazy ho však usvedčovali.

Keď zasadnutie Rady skončilo, kamaráti zistili, že ďalšie semienko sa nachádza v labyrinte baobabu, v sieti podzemných tunelov, ktoré sa rozbiehajú od kmeňa stromu a slúžia ako rezervoár vody na zavlažovanie úrody.

Kale, Maja a Arko sa rozhodnú vstúpiť do tunela, aby získali semienko, zatiaľ čo Kasi zostáva vonku a stráži draky.

V tuneli sú napadnutí stovkami besných krýs a musia sa tiež postaviť tvárou v tvár Murdovi, starostovmu synovi a svojmu najhoršiemu nepriateľovi, ktorému sa podarilo objaviť semienko ako prvému.

Kým ich Murda skúša vydierať, aby zistil, prečo semienka hľadajú, Mondrago, ktorý sa vonku hrá s Arkovým drakom, rozbije páku, ktorá otvorí stavidlá a tunely labyrintu sa rýchlo začnú plniť vodou. Mondragovi sa podarí vliezť do tunela, ale do labyrintu sa hrnie stále viac vody a je jasné, že sa čoskoro všetci utopia. Kale, Maja, Arko Murda sú unášaní obrovskou vlnou tunelom. Deti bojujú, aby sa udržali nad hladinou, keď tu zrazu vrazia do Mondraga. Zachytia sa ho za krk a tomu sa, našťastie, podarí zachrániť ich a dostať z labyrintu von.

Dostanú sa von živí a zdraví a získajú aj druhé semienko. Ale ich úloha sa neskončila. Stále im ešte zostáva nájsť zvyšné štyri semienka a odhaliť mnohé tajomstvá.

Kde sa nachádza ďalšie semienko?

Bol Katom naozaj Kuriel, alebo je do zločinu zapletený niekto ďalší?

Aké plány proti nim spriada Murda?

A akým novým výzvam budú musieť čeliť teraz?

Odhaľte odpovede (a nielen tie) v ďalšom Mondragovom dobrodružstve.

Kapitola prvá
Kdeže je Mondrago?

Kale sa beznádejne pozeral z okna svojho hradu. Odvtedy, čo vyšli z labyrintu baobabu, ešte neprestalo pršať! Nebo bolo také zamračené, že hoci bolo ráno, vyzeralo to, že brieždenie ešte nenastalo. Prudký lejak padal na zem v povrazoch a takmer nebolo vidieť obrysy stromov ani dračích stajní.

Blesk rozťal oblohu a osvetlil celú miestnosť. Udrel blízko. Veľmi blízko.

Kale sa pýtal sám seba, ako je asi Mondragovi. Rodičia mu zakázali vstup do hradu a bolo to prvý raz, čo mal drak stráviť noc sám v stajni. Aspoň že nebol sám. Karma a Kudo, draky rodičov, boli s ním, ale Mondrago bol zatiaľ malý, mal iba osemdesiat rokov, a Kale sa obával, že je vystrašený.

Ďalší záblesk. Tentoraz ožiaril oblohu a Kalovi sa zdalo, že v daždi zazrel tri siluety, ktoré sa približovali a pomaly znášali k zemi. Boli to jeho priatelia Maja, Kasi a Arko, usadení na svojich drakoch.

Kale videl, ako kamaráti zoskočili z drakov, odviedli ich do stajní a potom sa rozutekali smerom k hradnej bráne. Vydal sa im naproti, aby ich privítal.

„Rýchlo! Poďte dovnútra!“ povedal a už im otváral obrovskú drevenú bránu.

„To je ale otrava, ten dážď!“ povedal kamarátom Arko, keď vstupoval bránou dovnútra. Sňal si helmu a pokúsil sa ju utrieť košeľou, ale tá bola úplne premočená.

„Veď mi tá prilba zhrdzavie!“

„A mozog tiež,“ žartoval Kasi. „Každopádne je dnes hrozne a dážď je najhorší pre drakov. Stálo ma veľa úsilia vyhnať Čika z hradu. Okrem toho je dosť nebezpečné lietať za takej mizernej viditeľnosti. Neviem, čo budeme robiť, ak neprestane.“