Myšlenkové

mapy pro

studenty

U č te se efektivn ě

a nastartujte svou kariéru

Michal Č erný, Dagmar Chytková

BizBooks

Brno 2014

Myšlenkové mapy pro studenty

Michal Černý, Dagmar Chytková

Obálka: Martin Vlach

Jazyková korektura: Martina Mojzesová

Vnitřní úprava a sazba: Martina Mojzesová

Odpovědná redaktorka: Lenka Čí ž ková

Technický redaktor: Jiří Matou š ek

Objednávky knih:

www.albatrosmedia.cz

eshop@albatrosmedia.cz

bezplatná linka 800 555 513

ISBN 978-80-265-0267-8

Informace o knihách z nakladatelství BizBooks:

www.bizbooks.cz

www.facebook.com/NakladatelstviBizBooks

www.twitter.com/BizBooks_knihy

Vydalo nakladatelství BizBooks v Brně roku 2014 ve společnosti Albatros Media a. s. se sídlem Na Pankráci 30, Praha 4. Číslo publikace 18 697.

© Albatros Media a. s., 2014. V š echna práva vyhrazena. Ž ádná část této publikace nesmí být kopírována a rozmno ž ována za účelem roz š iřování v jakékoli formě či jakýmkoli způsobem bez písemného souhlasu

vydavatele.

1. vydání

Obsah

Úvod

Co je kreativita?

Co jsou my š lenkov é mapy

Jak tvořit my š lenkov é mapy

Jak pou ží vat my š lenkov é mapy

N á pady na dobr é my š lenkov é mapy

My š lenkov é mapy na vysok é š kole

Du š evn í gramotnost

Jak pracovat s touto knihou

Č á st 1 Zvládn ě te svou hlavu

U č ení a pam ěť

Mnemotechnick é pomůcky

St á tn í zkou š ky

Paměť v bě ž n é m ž ivotě

Hledání nápad ů

Hled á n í t é matu p í semn é pr á ce

Brainstorming

My š lenkov é klobouky

Tvorba pojmov é z á kladny

Myšlenkové mapy jako analytický nástroj

Brainstorming pro osobn í potřebu

Dekompozice probl é mu

Př í prava podkladů pro schůzku

Č á st 2 Zvládn ě te práci s textem

Jak č íst (nejen odborné) texty pomocí myšlenkových map

Př í prava před čten í m

Mapy po skončen í četby

Čten í pro diplomovou pr á ci

Psaní text ů

Obsah pr á ce

Bakal á řsk é a magistersk é pr á ce

Eseje

Refer á ty a semin á rn í pr á ce

V ý zkumn é zpr á vy

Odborn é čl á nky

Jak psát poznámky

Pozn á mky z předn áš ek

V ý pisy z humanitn í ch knih a čl á nků

V ý pisy z př í rodovědn ý ch knih a čl á nků

Prezentace

Př í prava prezentace

Předn áš en í v my š lenkov é mapě

My š lenkov á mapa jako podklad pro předn áš en í

Obhajoba kvali fi kačn í pr á ce

Č á st 3 Zvládn ě te č as

Time management

Spr á va ú kolů pomoc í my š lenkov é mapy

Spr á va ú kolů pomoc í my š lenkov é mapy a di á ře

Life management

Dlouhodob é c í le

Práce na projektech

My š lenkov é mapy v leadershipu

Anal ý za probl é mu a jeho dekompozice

Anal ý za osob a jejich kompetenc í a ú kolů

Ř í zen í projektu

My š lenkov á mapa jako report

Č á st 4  Zvládn ě te sami sebe

Sebepoznání

Kdo jsem

Ž ivotn í hodnoty

Budouc í povol á n í

Můj domov

Minimalismus

Dobrovolnictv í

Um ě ní

Interpretace uměn í

P íš eme knihu

Storytelling: jak na vypr á věn í velk ý ch př í běhů

My š lenkov é mapy jako uměn í ?

Specifické myšlenkové mapy

Komplexn í my š lenkov é mapy

Programov á n í s my š lenkovou mapou

My š lenkov é mapy v mobiln í m telefonu

My š lenkov é mapy v hlavě

P ř ehled nástroj ů pro tvorbu map uvád ě ných v knize

Sedm tipů na z á věr

O autorech

Úvod

Co je kreativita?

Slovo kreativita je jedním z nejmódnějších slov vůbec. Kreativní by chtěl být každý a mnozí se kreativními cítí. Co ale kreativita je, co naopak není? Jak ji pěstovat, a jak se naopak vyhnout jejím karikaturám?

Téměř jakákoli pozice na pracovním trhu vyžaduje kreativitu a kreativní lidé jsou i společensky uznáváni. Proto není divu, že se kreativním snaží stát každý, mnohý pak tvrdí, že kreativním je (většina takových lidí ve skutečnosti kreativní není), a v neposlední řadě jsou zde lidé, kteří kreativní jsou.

Je třeba říci, že být kreativní neznamená produkovat velké množství nápadů či postřehů. Taková schopnost je pro kreativitu užitečná, avšak současně není podmínkou dostačující. K čemu je, pokud někdo vymyslí deset nápadů na knihu, když žádnou nenapíše? Kreativita tak nutně souvisí s užitečností a je navázána na další vlastnosti člověka – především vůli, cílevědomost a také intelekt.

Encyklopedie Britannica formuluje kreativitu jako schopnost člověka vytvořit nebo uvést v existenci něco nového, ať již jde o nové řešení určitého problému, způsob nebo prostředek, umělecký objekt či formu. Tato definice v sobě již určitý rozměr užitečnosti zahrnuje, i když jej výslovně nezmiňuje. Kreativní je podle ní ten, který tvůrčím neobvyklým způsobem vyřeší nějaký reálný problém nebo vytvoří něco nového. Často se pak uvádí, že tvořivost je schopnost produkce nových, originálních, avšak užitečných a přijatelných řešení, postupů či myšlenek. Nedílnou součástí je tak právě ona užitečnost. Člověk jistě generuje řadu nápadů, ale součástí kreativního myšlení by mělo být také kvalitní filtrování těch, které nejsou ničím přínosné nebo jsou jinak defektní.

Na druhé straně je třeba zdůraznit, že řada kreativních technik počítá s tím, že v určité fázi práce s tématem dojde ke generování řady nápadů, které nebudou použity, ale mohou posloužit jako inspirace, počátek asociační řady k mnohým dalším nápadům, z nichž některé budou těmi, které představují ono výsledné užitečné řešení.

V pojmu kreativita je již etymologicky zahrnuto slovo tvořit. To znamená, že nestačí o nápadech přemýšlet nebo mluvit, ale je třeba je také uvádět v existenci, jak píše zmíněná Britannica. Součástí procesu tvorby by pak měla být také verifikace, tedy schopnost analýzy funkčnosti a užitečnosti takového produktu. Je zajímavé, že právě na tyto tři poslední fáze řada lidí při úvahách o kreativitě zapomíná nebo je podceňuje. Přitom z hlediska tvořivosti jsou mimořádně důležité a jejich cvičení a rozvoj nejsou těžké. Tedy pokud vám nechybí vůle věci dělat a dotahovat. Kreativita jednoznačně vyžaduje práci na dotahování, překonávání problémů, které se v průběhu realizace objevují, ale nebylo možné je předpokládat.

Na závěr je třeba vyvrátit ještě jeden mýtus, totiž že kreativita stojí proti vzdělávání, čtení, studiu atp. Kreativita není obvykle náhlým osvícením, které přijde bez kontextu a znalostí. Jistě jí lze pomáhat, ale tvrdé znalosti nenahradí. Není náhodou, že velké vědecké objevy činí ve velké většině vědci, a ne osoby bez vzdělání a mimo komunitu. Právě studium a vzdělávání se (v čemkoli) hraje v kreativitě klíčovou roli, kterou nelze v žádném případě podceňovat. Jakkoli může být objev radioaktivity, penicilinu nebo toho, že elektrické pole ovlivňuje pole magnetické, ve školních učebnicích vydáváno za šťastnou náhodu, vždy to vyžadovalo vhodné nastavení podmínek, skvělého pozorovatele s dobrou schopností jev pochopit a reprodukovat.

Na tomto místě si dovolíme nabídnout desatero kreativního člověka, které může posloužit jako určitý průvodce rozvojem vlastní kreativity:

Čtěte.

Učte se.

Hledejte mechanismy evaluace vlastn í ch n á padů.

Naučte se SWOT nebo jinou metodu anal ý zy n á padů a projektů.

Buďte na sebe př í sn í a dotahujte věci do konce.

Tvořte, ať ji ž je to cokoli.

Nebojte se pracovat v t ý mu.

Generujte n á pady.

Věnujte se uměn í .

Bavte se – to, co děl á te, v á s mus í tě š it.

Věříme, že kreativní může být každý člověk, který se rozhodne vystoupit z pohodlí svých jistot a vydá se na cestu přemýšlení o světě. Ten, kdo ví své a komu nikdo nemusí nic říkat, je protikladem člověka otevřeného, přemýšlivého, divícího se.

Tato kniha by chtěla být průvodcem po jedné z technik – myšlenkových mapách, které se výborně hodí pro každého – od dětí na základní škole až po manažery či obchodníky. My se pokusíme zaměřit na potřeby vysokoškolského studenta a jeho přípravu na přechod do pracovního procesu.

Co jsou myšlenkové mapy

Od poloviny minulého století se začalo intenzivně přemýšlet nad tím, jak člověk myslí a jak by se analýza tohoto procesu dala použít pro vzdělávání, a to především na vysokých školách. Tehdejší výukové metody se zdály být na samé hranici svých možností a ve snaze naučit studenty více a lépe se začala objevovat snaha o nové uchopení reprezentace informací. Tak vznikly konceptuální mapy (jejichž autorem je Joseph Donald Novak a které pocházejí ze sedmdesátých let 20. století), které umožňují pracovat s grafickou reprezentací dat s tím, že výsledek vypadá podobně jako myšlenková mapa – jedno centrální téma, větve či barvy. Na rozdíl od klasických myšlenkových map mohou obsahovat celé věty v jednotlivých větvích, cykly nebo další struktury.

Nejdůležitějším počinem tohoto typu byly myšlenkové mapy, s nimiž přišel Tony Buzan v šedesátých letech 20. století. Cílem bylo od počátku zapisovat pojmy takovým způsobem, který by (co nejvíce) odpovídal tomu, jak funguje lidský mozek. Každý neuron (buňka v mozku, která realizuje myšlenkovou operaci) má velké množství synapsí (napojení na další neurony). Tato napojení vytvářejí kontext. Taková spojení, která používáme nejčastěji, jsou nejvytěžovanější a axony je vnímají jako nejdůležitější (stejně fungují i neuronové sítě v informatice).

Myšlenkové mapy se snaží právě takovou strukturu zachytit na papír (nebo do příslušné aplikace). Postup je přitom jednoduchý: do středu napíšeme pojem, kterému se chceme věnovat, a zkoumáme jednotlivé asociace, které se k němu vztahují formou větví. Výsledná mapa pak vypadá podobně jako zmíněné nervové propojení v lidském mozku. Buzan říká, že myšlenkové mapy jsou tak kvalitním nástrojem proto, že je náš mozek rád používá. Mohli bychom dokonce tvrdit, že jde o antropologický, evolučně daný fenomén, který se snažíme určitým způsobem využívat.

Myšlenková mapa je tedy grafické uspořádání slov, pojmů a obrázků, které umožňuje vyznačit či identifikovat závislosti a spojitosti, jež nejsou často na první pohled úplně patrné. Ač byly myšlenkové mapy původně určeny pro učení, jejich využití je mnohem všestrannější – podporují paměť, rozvíjejí kreativitu, pomáhají při plánování, řešení problémů nebo jsou obecně průvodcem systematickým uvažováním.

Vycházejí z myšlenky, že většina populace se učí vizuálním způsobem (udává se, že tento typ učení je dominantní až u 90 % populace), takže právě tento typ by měl být v dobré univerzální metodě zastoupen. Snaží se, aby učení a myšlení probíhalo multilaterálně. Mozek můžeme zjednodušeně rozdělit na dvě části. U pravorukých osob zajišťuje levá hemisféra myšlení racionální, abstraktní, matematické, logické, strategické. Zatímco levá je spíše emocionální, divergentní či umělecká. Právě spojení obou hemisfér je pro kreativní a funkční myšlení klíčové, neboť našim nápadům dává určitý smysl a směr a současně nás odlišuje od dobře nastavených systémů s umělou inteligencí.

Myšlenková mapa spojuje kreslení a divergentní myšlení z pravé hemisféry a práci s pojmy a analýzu z levé do jednoho procesu. Zatímco při běžném způsobu učení či myšlení obvykle akcentujeme jednu z hemisfér, tato metoda se snaží využít sílu a výhodu obou. Jde o jeden z nejdůležitějších prvků všech kreativních technik, ale dovolujeme si tvrdit, že právě myšlenkové mapy jsou v tomto ohledu nejsilnějším a nejlepším nástrojem, který známe.

Myšlenkové mapy samy kreativitu nezajistí, stejně jako nejsou garantem lepšího myšlení a větší paměti. Jsou ale již půlstoletím vyzkoušeným nástrojem, který má pozitivní výsledky a k rozvoji kreativity a celkové intelektuální kondice mohou významným způsobem přispět.

Jak tvořit myšlenkové mapy

Tvorba myšlenkových map není v zásadě nic těžkého, neboť jde o nástroj, který dnes běžně používají žáci na prvním stupni základní školy. Postup je možné rozdělit do následujících kroků:

Začněte ve středu pap í ru, kter ý bude polo ž en ý na ší řku. T í m roz ší ř í te hranice sv é ho my š len í a nebudete se c í tit tak st í sněni. Do středu napi š te slovo, kter é mu se chcete věnovat, př í padně jej mů ž ete doplnit obr á zkem.

Obecně se doporučuje u ží vat co nejv í ce obr á zků, symbolů či dal ší ch značek, kter é v á m pomohou v ch á p á n í mapy a jej í m pou ží v á n í . Zaveďte si takov ý syst é m, kter ý v á m bude co nejv í ce vyhovovat. Obr á zky pom á haj í v hled á n í dal ší ch asociac í , kter é nemus í me m í t v ž dy nav á z á ny na dan é slovo.

Pro ka ž dou větev pou ží vejte jinou barvu. Opět jde o stimulaci my š len í . Kdy ž m á te n á pad, tak se jej dr ž te, mapa nemus í b ý t vyv áž en ý m stromem, ale sp íš by měla b ý t reprezentac í va š ich n á padů.

Nekreslete rovn é č á ry či slova do bublinek. Ka ž d é slovo by mělo m í t vlastn í č á st větve, kter á by měla vypadat organicky. Mů ž e se různě vinout, zu ž ovat se od středu ke koncům atp. N áš mozek nemysl í pravo ú hle.

Ka ž d é slovo mů ž e b ý t z á kladem pro dal ší větven í , nebojte se toho vyu ží t.

Dejte si na mapu nějak ý čas, a to hlavně ze zač á tku. Nov á čci maj í probl é m s t í m, ž e buď dělaj í mapu př í li š rozs á hlou v jednom směru a na dal ší se ji ž nedostane (nejsou schopni opustit line á rn í my š len í ), nebo naopak s t í m, ž e mapě věnuj í m á lo času. Dejte si ze zač á tku pevn ý čas, kter ý jedn é mapě budete věnovat – pět nebo deset minut.

A ž skonč í te s psan í m, dejte si pauzu. Během pěti minut si mů ž ete odpočinout, zaj í t na vzduch nebo si d á t něco dobr é ho k j í dlu. Pak se k mapě vraťte a hledejte v n í důle ž it é věci a souvislosti. Ty mů ž ete označit symboly, š ipkami či krou ž ky. Nebojte se do mapy zasahovat, př í padně někter é věci d á le rozepsat.

Najděte si styl, kter ý v á m bude vyhovovat. Nenechte se sv á zat konvencemi a po ž adavky př í ruček. Je dobr é podle nějak é ho n á vodu zač í t, ale to neznamen á , ž e byste se jej museli nutně dr ž et poř á d.

Zkuste experimentovat – kreslete v tichu i při hudbě, doma i v kancel á ři, v kav á rně i knihovně. Vyzkou ší te si, co v á m vyhovuje a jak é prostřed í je nejv í ce stimuluj í c í pro v áš mozek.

Jak je vidět, s tvorbou myšlenkových map může začít kdokoli a kdykoli. To, co je užitečné, je pravidelnost. Je to podobné jako v případě fyzických cvičení. Začátky mohou být bolestivé, neradostné a výsledky nemusejí přicházet tak rychle, jak byste si přáli. Pokud ale pro svůj mozek budete pracovat, vrátí vám to. S jednou mapou za měsíc či rok ale velký pokrok neuděláte. Jestliže se pro mapování rozhodnete, zkuste být pravidelní, aktivní a dělat jej tak, aby vás bavilo. Pak se z myšlenkové mapy stane silný a účinný pomocník.

Jak používat myšlenkové mapy

Využití myšlenkových map je všestranné, některým oblastem (vztahujícím se především na vysokoškolské studenty) se budeme věnovat podrobněji v jednotlivých kapitolách. Přesto nabízíme základní přehled oblastí, kde je lze efektivně využívat:

spr á va ú kolů,

time management,

utř í děn í my š lenek a jejich organizace,

psan í pozn á mek,

paměťov é techniky,

prezentov á n í ,

datab á ze n á padů a my š lenek,

ře š en í probl é mů,

hled á n í n á padů,

efektivn í a aktivn í učen í

a mnoho dal ší ho.

Myšlenkové mapy jsou ideálním nástrojem, který integruje všechny hladiny učení tak, jak je uvádí Bloomova taxonomie. Na začátku pracujeme s pojmy, které nejsou setříděné, ty je třeba zpracovat a zařadit do mapy, provést analýzu a nakonec hledat spojení mezi jednotlivými slovy, tedy provádět syntézu. Jde tedy o nástroj, který během jedné činnosti pracuje s učením aktivním a zapojuje při tom všechny schopnosti lidského intelektu.

Klíčové pro myšlenkové mapy je, že rozvíjejí kreativitu. Spojení levé a pravé hemisféry stejně jako vrstev zmíněné taxonomie má za následek snazší hledání nových, užitečných a překvapivých nápadů, které vycházejí z toho, že se na téma dokáže člověk dívat z více úhlů pohledu.

U myšlenkových map je důležité, že se snaží zajistit přechod od memorování k pochopení. Je třeba samostatně identifikovat klíčová slova, vymyslet systém řazení (neexistuje jedna správná varianta), hledat souvislosti. Jde o přechod od světa známých faktů a posloupností k aktivnímu přemýšlení a hledání nových pohledů, nápadů a inspirací. Pokud se rádi učíte na zkoušky nazpaměť a u studia nechcete příliš přemýšlet, pak myšlenkové mapy nejsou nic pro vás. Pokud naopak vnímáte kritické aktivní myšlení jako nezbytný předpoklad pro život v dnešní společnosti, pak jsou metodou, kterou jistě stojí za to vyzkoušet.

Myšlenkové mapy jsou nástrojem, který neslouží primárně k tomu, aby se člověk dobře naučil na zkoušky, ale měly by rozvíjet myšlení jako takové. Schopnost rychlé analýzy, hledání systému a souvislostí nebo třeba práce s asociacemi jsou důležité pro život a práci po škole. Tak jako je nutné chodit do tělocvičny, pokud se z nás má stát sportovec, je třeba vytvářet prostředí pro mozek, aby se naučil lépe myslet.

Neexistuje žádný univerzální návod, jak by se myšlenková mapa měla vytvářet nebo jak by měla vypadat. Vždy záleží na zcela konkrétních potřebách jednotlivce, jeho vkusu a myšlenkovém světě, ve kterém žije. Ač většina uživatelů říká, že je důležité pracovat s obrázky a do mapy kreslit, hrát si s nimi a dělat vše proto, aby byly skutečně pěkné, najdou se jedinci, kteří nic z toho nepotřebují a chtějí jen rychle tvořit. Hledání vlastní cesty a stylu patří mezi úkoly, kterými si musí projít každý začátečník při tvorbě myšlenkových map. Výsledek ale stojí za to.

Nápady na dobré myšlenkové mapy

Na tomto místě se pokusíme nabídnout několik tipů, jak tvořit myšlenkové mapy, které budou skutečně dobré a budou rozvíjet vaši kreativitu. Ač nemusíte všechny rady využívat, doporučujeme se nad nimi alespoň zamyslet, neboť vám umožní posunout se v oblasti práce s mapami dále.

Pracujte s obr á zky . Jeden obr á zek řekne v í ce ne ž tis í c slov. Spojen í slov a obr á zků aktivuje v mozku synapse, kter é nejsou bě ž ně tolik vytě ž ov á ny. D í ky tomu z í sk á te nov é n á pady, asociace a spojen í , kter é v á s při bě ž n é m uva ž ov á n í nemohou napadnout.

Zvolte vhodn ý n á stroj . Vytv á ř í te mapy na tabletu, v poč í tači, nebo kresl í te na pap í ře? Ka ž d ý z př í stupů m á sv é nesporn é klady a z á pory, s nimi ž je třeba pracovat. Pro komplexn í my š lenkov é mapy pochopitelně zvol í me poč í tač, ale pro bezbřeh é přem ýš len í nebo kdy ž chceme otevř í t dveře kreativitě, vět š ina lid í s á hne po pap í ře. Vyberte v ž dy takov ý n á stroj, kter ý bude nejl é pe odpov í dat va š im konkr é tn í m představ á m.

Zvolte vhodn é prostřed í . Ka ž d é mu při pr á ci a přem ýš len í vyhovuje něco jin é ho. Někdo vy ž aduje ticho, jin ý chce b ý t mezi lidmi, dal ší poslouch á během pr á ce hudbu. Proti sobě stoj í dva principy. Prvn í akcentuje klid, kter ý je důle ž it ý při pr á ci. Předev ší m lid é , kteř í maj í probl é my se čten í m nebo soustředěn í m, jsou na ticho citliv í . Naopak podnětn é prostřed í je inspiruj í c í , stimuluj í c í a mů ž e v é st k nach á zen í nov ý ch spojen í , kter á v na š em mozku nemusela předt í m vůbec existovat. Je dobr é vyzkou š et si, co bude vyhovovat konkr é tně v á m, př í padně probl é my se čten í m a soustředěn í m zkusit tr é ninkem odstranit.

Kreslete „ organick é “ větve . Řada poč í tačov ý ch programů kresl í my š lenkov é mapy t é měř pravo ú hl é a nepěkn é . Estetick é , organicky vypadaj í c í nerovn é větve jsou pro podporu kreativn í ho my š len í velice důle ž it é . Doporučit lze v tomto ohledu pap í r nebo třeba iMindMap na poč í tači, kter ý si s touto oblast í porad í velice dobře. Tvary větv í by měly připom í nat struktury, kter é existuj í fyziologicky v mozku.

Ka ž d ý um í kreslit . Velk á č á st lid í m á pocit, ž e my š lenkov é mapy nejsou nic pro ně, neboť neum í kreslit. To ale nen í pravda, jde toti ž o dovednost, kterou disponuje ka ž d ý . Zkuste (předev ší m na zač á tku) pracovat s jednoduch ý mi tvary a postupně mů ž ete přid á vat na obt íž nosti. Mo ž n á z v á s nebude Picasso, ale cvik a sebevědom í dok áž ou divy.

Pou ží vejte barvy . Barvy jsou důle ž it é nejen z důvodu přehlednosti a estetick é ho vjemu, ale umo ž ňuj í vt á hnout do procesu rozhodov á n í a přem ýš len í tak é emoce, co ž mů ž e b ý t důle ž it é předev ší m pro hled á n í nov ý ch překvapiv ý ch ře š en í , kter á nevych á zej í z bě ž n ý ch konceptů či vzorů.

Věnujte pozornost centr á ln í mu pojmu . Zkuste se zamyslet nad t í m, zda je skutečně dobře zvolen, nebo zda by se k němu nedal doplnit nějak ý obr á zek nebo grafick ý symbol. Centr á ln í pojem definuje, na co bude mapa zaměřena, proto je třeba mu věnovat zv ýš enou pozornost.

Čtěte a nechejte se inspirovat . Je zbytečn é objevovat kolo. Pokud se chcete my š lenkov ý m map á m skutečně věnovat, pak je dobr é si o nich pravidelně č í st a př í padně nav š těvovat weby, kter é se tematice věnuj í . Dobře ře š en é my š lenkov é mapy mohou b ý t inspirac í , kter á va š i pr á ci posune d á le. Nejde přitom o žá dn é kop í rov á n í či plagi á torstv í , ale o obyčejn é studium toho, co v š e lze s my š lenkov ý mi mapami dělat. D í vejte se nejen na formu, ale tak é na obsah map, neboť i ten mů ž e b ý t př í nosn ý .

Nebojte se d á t si pauzu . M á te za sebou intenzivn í pr á ci s my š lenkovou mapou a u ž v á s nic nenapad á ? Zkuste si d á t kr á tkou pauzu. Odstup, zastaven í či změna kontextu my š len í zpravidla pomohou odblokovat my š len í a otevřou dveře dal ší m n á padům. Kr á tk á pauza tak nen í prokrastinac í či ú těkem od pr á ce, ale prostorem pro mozek, aby se připravil na dal ší kolo my š lenkov ý ch procesů.

Myšlenkové mapy na vysoké škole

Myšlenkové mapy se postupně staly již téměř standardním nástrojem pro výuku na školách základních, neboť se ukazuje, že jejich tvorba žáky baví a dobrá mapa umožní rozklíčovat, čemu žák porozuměl, zda byl výklad pochopitelný a dobře strukturovaný, a zároveň vede k aktivnímu učení. Jestliže si žáci chtějí něco zapamatovat, kreslí si to myšlenkovou mapou, jinak preferují lineární zápisky, říká běžná pedagogická zkušenost.

Důvodů, proč by měly myšlenkové mapy mít na vysoké škole své místo, je více. Předně velká část metod, které se osvědčují na nižších stupních, se dříve nebo později dostává na stupně vyšší. Dnes je běžné, že dobrý vysokoškolský výklad je prokládán řadou praktických příkladů, že studenti aktivně na seminářích něco sestavují, hodnotí nebo prezentují referáty. Tento kreativní nástroj tak s velkou pravděpodobností čeká v nejbližší době podobný nástup. Ostatně bylo to právě univerzitní prostředí, v němž ve Spojených státech myšlenkové mapy vznikly.

Na univerzitě je – snad ještě více než na nižších stupních – důležité hledat metody, které dokážou studenty naučit co nejvíce. Je to doba maximálního zápalu pro učení, z níž čerpá většina lidí celý život. Klíčem k úspěchu je tak naučit mozek skutečně efektivně myslet, dobře se učit a rozvíjet kreativitu a paměť. Důležitý je také ještě jeden moment – učení nemůže být nudné a nezábavné. Jen tehdy, když se pro dané téma student nadchne, může v něm něco dokázat, posunout hranice oboru, být úspěšný.

Společnost, v níž žijeme, je označována různými přídomky – znalostní, informační nebo učící se. Jestliže v ní má člověk uspět, pak právě v práci s informacemi a ve schopnosti učit se musí být lepší než ostatní. Myšlenkové mapy se tak stávají zásadní konkurenční výhodou, která bude odlišovat úspěšné od neúspěšných a může pomoci rozhodnout o dobré práci či naplnění profesního životního snu.

S rozvojem světa kolem nás je stále jasnější, že úroveň univerzit musí neustále růst s tím, jak se vše stává složitějším a komplexnějším. Přitom rozložení inteligence ve společnosti se mění jen málo. Cestou tak je hledat způsoby, jak potenciál mysli využít z větší části, než je běžné. Každá metoda aktivního učení nebo práce s informacemi je krokem k posunutí osobních hranic každého jednotlivce. To ho nijak nezbavuje nutnosti tvrdě na sobě pracovat, naopak mu dává do rukou nástroj, jenž mu umožní uspět.

Vlády v řadě států přistupují k programům, které mají kreativní či paměťové techniky podporovat a rozvíjet. Vědí, že budoucnost není spojena s klasickým zemědělstvím nebo průmyslem, ale bude určována ekonomikou znalostní či informační. Singapur či Malajsie mají v tomto ohledu robustní státní politiky, které se snaží zajistit, aby všichni jejich obyvatelé měli dostatečně rozvinuty všechny duševní dovednosti. Předpovědět, jaká povolání budou za dvacet let existovat a jak budou vypadat, není možné, a proto na ně nemohou připravovat ani kvalitní školy. To, co s jistotou víme, je, že (pokud nepřijde globální katastrofa) bude rozhodující kreativita a schopnost samostatně kriticky myslet, což jsou dovednosti, které se postupně stávají předmětem vzdělávání.

Duševní gramotnost

Dnes je již zřejmé, že není možné hovořit o jedné inteligenci, kterou by bylo možné nějak snadno změřit a podle ní posoudit, do jaké kategorie profesí či společenského žebříčku člověk patří. Například Gardner definuje inteligenci:

tělesnou,

rytmickou a hudebn í ,

jazykovou,

t ý kaj í c í se vn í m á n í ,

interperson á ln í ,

emočn í ,

př í rodovědeckou,

logickou a matematickou,

duchovn í ,

osobnostn í .

Nelze přitom jednoznačně říci, že jsou snadno souměřitelné nebo různě důležité. Všechny představují důležitou složku intelektu a žádná z nich u člověka nemůže zcela chybět. Podobně jako často akcentujeme význam palce na ruce (tedy většinou logickou a matematickou inteligenci či tu jazykovou), nelze říci, že by ostatní nebyly důležité. Stejně, jako musejí být všechny prsty podobně velké a silné, aby ruka byla skutečně funkční, musejí i tyto složky inteligence společně růst a posilovat se.

Leonardo da Vinci, který je vnímán jako největší osobnost renesanční vědy a umění, doporučoval rozvoj člověka v oblastech umění, vědy a smyslového vnímání. Zdůrazňoval přitom, že jedno bez druhého není dostatečné pro skutečně silný rozvoj osobnosti.

Duševní gramotnost není ničím snadno uchopitelným, ač lze říci, že duševně gramotný člověk je takový, který dokáže využívat všech svých duševních schopností a možností. V plné míře se to jistě zatím nikomu nepodařilo, na druhé straně na nižších stupních je rozvoj těchto dovedností zcela fundamentální. Myšlenkové mapy se snaží spojit vědu (pojmy) a umění při grafickém zpracování dat takovým způsobem, aby se tyto dvě složky vzájemně podporovaly. Přitom pozorování mapy a hledání zajímavých spojení a souvislostí rozvíjí poslední ze tří zmiňovaných atributů intelektu – zrakové či smyslové vnímání.

Samotný princip myšlenkového mapování není ničím novým. V historii je spojen se jmény da Vinciho, Newtona či Darwina. Jen připomenutí těchto osobností, které se i díky myšlenkovým mapám dokázaly oprostit od běžného pohledu na svět, překročily koncepty své doby a změnily uvažování o přírodních zákonech či umění, ukazuje, jaký je význam těchto metod.

Snad se v jedenadvacátém století setkáme s tím, že celebritami budou nejen zpěváci či sportovci, ale také lidé, kteří hledají cestu, jak svůj mozek použít pro pochopení světa, ke kreativitě a práci s poznáním jako takovým. Pro propagaci činností, které vedou k rozvoji mysli, by to bylo jistě jen dobře.

Cílem duševní gramotnosti má být překročení limitů, které jsou spojeny s klasickými formalismy, koncepty a postupy. Zapojení širší oblasti inteligence do rozhodování či studia umožní rozvoj dříve neakceptovaných synapsí v mozku, což bude mít za následek schopnost kreativního myšlení. Síla mozku nespočívá jen v počtu a kvalitě neuronů, ale především v kvalitě a množství jejich spojení. Myšlenkové mapy se tak vlastně snaží o totéž.

Jak pracovat s touto knihou

Kniha, kterou držíte v ruce, se nesnaží být systematickou příručkou, kterou by bylo nutné přečíst od první stránky po poslední, ale spíše zdrojem inspirace pro každého, kdo se rozhodne myšlenkové mapy na vysoké škole využívat. Můžete ji tak použít jako „inspiromat“ či praktickou příručku pokaždé, když budete stát před konkrétním problémem a uvažovat, jak by bylo možné jej řešit pomocí myšlenkových map.