Zvířátka z Kouzelného lesa – Kočička Kiki

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Lily Small

Zvířátka z Kouzelného lesa – Kočička Kiki – e-kniha

Copyright © Fragment, 2016

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Se zvláštním poděkováním pro Susannu Leighovou.

Obsah

Kapitola první: Dobré ráno, Kouzelný lese

Kapitola druhá: Ochotná kamarádka

Kapitola třetí: Zloděj rosy

Kapitola čtvrtá: Duhová skluzavka

Kapitola pátá: Křišťálová jeskyně

Kapitola šestá: Kouzelné přání

Kapitola sedmá: Konečně doma!

Kapitola první

Dobré ráno, Kouzelný lese

Do Kouzelného lesa přišlo ráno. Měsíc se už dávno uložil na své hvězdné lože a sluníčko se protahovalo pod obzorem. V pohodlné postýlce z mechu a trávy, v malém domečku pod kořeny starého kaštanu, se probudila kočička Kiki.

Zazívala a sametovou pacičkou se podrbala na čumáčku. Pak otevřela oči a podívala se na své pampeliškové hodiny.

„Ale ne! Zaspala jsem!“ vykřikla a vyskočila z postele. Když však zahlédla svůj odraz v tůňce, kterou používala jako zrcadlo, zastavila se. „U všech ocásků!“ zamňoukala. „Takhle nemůžu jít ven!“

Kiki si ve spánku přeležela fousky. Rychle si olízla tlapky a pročesávala jimi fousky, dokud zase nebyly lesklé a hladké. Pak otočila hlavičku a zkontrolovala si třpytivá vílí křídla.

Kiki totiž nebyla obyčejná kočička. Byla to pavučinková kočička, jedno z mnoha vílích zvířátek, která žijí v Kouzelném lese. Každé z těchto zvířátek má svůj úkol a všechna společně se starají o to, aby Kouzelný les i nadále zůstával nádherným místem. Okvětní králíci postrkují svými čumáčky rostliny do květu. Lesní ježci pomocí svých bodlin sbírají spadané listí, aby v lese bylo čisto. Cesmínoví křečci před Vánoci oždibují listy cesmíny, aby měly pěkné tvary. A pavučinkové kočičky zdobí pavučinky v lese blýskavými kapkami rosy, aby se pěkně leskly.

Kiki si urovnala křídla a usmála se.

„Dokonalé,“ zapředla. „Teď se můžu pustit do práce.

Vzala si svůj košíček na rosu upletený z květinových stonků. „Na snídani dnes není čas,“ posteskla si a lítostivě pohlédla na žaludový pohárek mléka na kaštanovém stole. Kouzelný pramen, kde pavučinkové kočičky sbírají kapky rosy, se probouzí jen při východu slunce. Musí si pospíšit, aby nepřišla pozdě.

Kiki doběhla ke dveřím a otevřela je. Kouzelný les venku jako by právě procital ze spánku. Mezi stromy šepotal vánek, který rozechvíval všechny větve. Mezi nimi se neslo švitoření prvních ptáčků. Kiki roztáhla křídla, která v ranním světle zazářila  odstíny růžové a fialové.

„Dobré ráno, Kouzelný lese!“ zavolala a vznesla se do výšky.

Kiki prolétla mezi stromy na Zvonkovou louku. Uslyšela pod sebou cinkání stovek modrých kvítků, které se pohupovaly ve slabém větříku.

Nadechla se jejich slaďoučké vůně a letěla dál.

Po chvilce se ocitla nad Vřesovým vrchem. Hodí se mi ke křídlům , pomyslela si, když spatřila fialový koberec rozkvetlého vřesu.