Vítej, Karle

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.albatros.cz

www.albatrosmedia.cz

Ivona Březinová

Vítej, Karle – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2016

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

© Ivona Březinová, 2016

Illustrations © Jaromír František Palme, 2016

www.brezinova.cz

ISBN tištěné verze 978-80-00-04323-4

ISBN e-knihy 978-80-00-04365-4 (1. zveřejnění, 2016)

Cizí kluk

„Přihraj, Dany!“ křikl Míra a sledoval, kam poletí míč.

Už chvíli si takhle kopali na plácku za kontejnery. Lidé z ulice sem nosili papír, plasty a bílé i barevné sklo. Oba kluci sem taky pravidelně odnášeli sběr. Ale víc je bavilo, když si tady mohli v klidu začutat. Podobných plácků bylo na sídlišti několik, jenže tenhle byl prostě jejich. A pro fotbálek ve dvojici jako stvořený.

Teď Míra míč minul. Balon přeskočil jeho tenisku a kutálel si to k nízké zídce v rohu plácku.

„Kruci. V poslední době nemám formu,“ ucedil Míra a rozběhl se pro míč.

U zídky se překvapeně zastavil. Za hromadou krabic se na zemi choulil kluk. Mohl být asi tak starý jako Míra a Dany. Zdál se strašně hubený a špinavý. Chvilku na sebe koukali. Jeden víc ustrašeně, druhý víc podezíravě. V očích obou byl však znát údiv.

„Kde jsi?“ ozvalo se Mírovi za zády.

Dany.

„Nemůžeš míč najít, nebo co?“

Míra mlčky ukázal před sebe.

„Co je to za kluka?“ nechápal Dany a pátravě si neznámého prohlížel.

Něco se mu na něm nezdálo.

„Copak vím?“ pokrčil Míra rameny. „Tak se ho zeptej.“

„Zeptej se ho ty,“ odsekl Dany a o krok ustoupil.

Míra vyčkával, jestli se kluk neozve sám od sebe. Neozval se. Dál na oba beze slova zíral. A vypadal opravdu vyděšeně. Jenže to taky mohla být lest. Možná tu číhá, aby něco ukradl.

„Hele…“ spustil tedy Míra opatrně. „Co tu děláš?“

Neznámý se rozhlédl. Očima zatěkal z Míry na Danyho a nazpátek.

Teď vyskočí a zdrhne, pomyslel si Míra. Ale kluk se ani nepohnul.

„Tak co tu děláš?“ odvážil se ho oslovit i Dany.

Chlapec pomalu sklopil hlavu.

Uprchlík

„Třeba nám nerozumí,“ napadlo Míru.

„Možná je to cizinec. Uprchlík,“ hlesl Dany. „Jsi uprchlík?“ zeptal se kluka před sebou.

Chlapec zvedl hlavu. Zdálo se, že přemýšlí. Že by přece jen chápal, na co se ho ptají?

„Jsi uprchlík, nebo nejsi?“ došla Mírovi trpělivost.

„Jsem,“ hlesl kluk tiše.

„Páni!“ vydechl Dany. „Takže nám rozumí. Vážně je to uprchlík. Sám to přiznal. Možná je dokonce cizinec. Teď ještě zjistit, z které země.“