Radim Kořínek

Beauty fotografie

Inspirativní průvodce fotografa

podivuhodným světem krásy

Computer Press

Brno

2012

Beauty fotografie

Inspirativní průvodce fotografa podivuhodným světem krásy

Radim Kořínek

Obálka: Martin Sodomka

Odpovědný redaktor: Eduard Keberle

Technický redaktor: Jiří Matoušek

Objednávky knih:

http://knihy.cpress.cz

www.albatrosmedia.cz

eshop@albatrosmedia.cz

bezplatná linka 800 555 513

ISBN 978-80-251-3771-0

Vydalo nakladatelství Computer Press v Brně roku 2012 ve společnosti Albatros Media a. s. se sídlem Na Pankráci 30, Praha 4.

Číslo publikace 16 465.

© Albatros Media a. s. Všechna práva vyhrazena. Žádná část této publikace nesmí být kopírována a rozmnožována za účelem rozšiřování

v jakékoli formě či jakýmkoli způsobem bez písemného souhlasu vydavatele.

1. vydání

Obsah

ÚVOD

Kapitola 1 MY ŠLENÍ A CIT VERSUS TECHNIKA

Myšlení

Technika

Cit

Kapitola 2 BEAUTY

Pojem Beauty - definice, vymezení

Krása a kýč ve výtvarném umění

Komerční uplatnění

Fotografie a obraz ve zpodobování ženy

Kapitola 3 SVĚTLO

Technika

Interiér

Umělé světlo

Rozmístění světel po ateliéru

Přirozené světlo v interiéru

Exteriér

Kapitola 4 JAK ZAČÍT

Vize, koncept

Vhodná modelka

Kde modelky hledat

Vizáž, účes, šaty, šperky a doplňky

Interiér, exteriér

Interiér

Exteriér

Kapitola 5 VLASTNÍ FOTOGRAFOVÁNÍ

Navození dobré atmosféry

Vyjasnění si možností a cílů se všemi zúčastněnými

Živost, volné vedení modelky

První snímky

Maximum variant

Příprava na postprodukční úpravy

Kdy skončit

Zohlednění požadavků zákazníka či zúčastněných

Kapitola 6 ATMOSFÉRA

Které záběry vybrat

Atmosféra snímku

Kapitola 7 POSTPRODUKCE

Retuš

Deformace a „vylepšování"

Montáž

Jednoduchost versus složitost

Kapitola 8 ROZBOR JEDNOTLIVÝCH FOTOGRAFIÍ

Kapitola 9 INSPIRACE A ORIGINALITA

Kapitola 10 GALERIE

ZÁVĚR

Poděkování

REJSTŘÍK

Tuto knihu věnuji své ženě Kataríně za její velkorysou podporu a nekonečnou inspiraci.

Obrázek Ú.1: Retro, modelka Kateřina Krobová (Bohemia Model Management), vizáž Katarína Kořínková

ÚVOD

Tématem této publikace je fotografie ve stylu Beauty. Samotný pojem Beauty (krása) je velice výmluvný. Budeme se skutečně zabývat především objevováním a zaznamenáváním krásy. Fenomén krásy je však značně relativní. Hranice mezi krásným a odpudivým je velmi individuální a mění se v čase podle vrtochů aktuální módy. Navíc, co se líbí jednomu, nemusí se nutně líbit druhému. V Beauty fotografii je situace trochu jiná. Zkusíte-li si zadat do internetového vyhledávače zmíněný název, naleznete celou záplavu snímků, jež se od sebe prakticky nebudou lišit. Většinou pohledná symetrická tvář, čistá pleť, jemné světlo, svěží teplota barev, ruce v něžném gestu poblíž obličeje. Jedna jako druhá. Všimněte si, že prakticky není možné identifikovat autora podle jeho specifického stylu. Jistě, fotografie Beauty se uplatňuje především v komerci, kde prim hrají požadavky zákazníka. Reklama má svá pravidla a neposkytuje příliš velký prostor pro manévrování. Přesto je možné hledat a úspěšně nalézat nová, invenční řešení.

Cílem knihy je nabídnout vám několik různých možností práce s pojmem krásy. Kde hledat inspiraci, jak je možné o ní přemýšlet, jak ji zachycovat či interpretovat. Mým cílem není poskytnout vám návod, jak se zařadit do šedé masy konkurence, ale jak se stát ve své tvorbě sami sebou. Proč být průměrní, když máte možnost být jedineční? Proč hned na začátku ohýbat hřbet? Dozvíte se zde cosi o výtvarném myšlení, o vztahu fotografie a volného vizuálního umění. Stručně si povíme něco o vhodném osvětlení, konkrétní práci s modelkou a týmem spolupracovníků. Zjistíte, jak selektovat dobré záběry od průměrných a špatných. Probereme si postprodukci včetně populární montáže atd. Na závěr se pokusím podrobně rozebrat své vlastní fotografie a prozradit vám konkrétní postupy, jichž jsem při jejich vzniku používal.

Mým úmyslem není cosi vnucovat nebo bohorovně poučovat. Rád bych jen nabídl pomocnou ruku těm, kteří o to budou stát.

Obrázek Ú.2: Bílá, modelka Karolína Machová, vizáž Táňa Havlíčková

Kapitola 1 MYŠLENÍ A CIT VERSUS TECHNIKA

Obrázek 1.1: modelka Bára Bálková, vizáž Katarína Kořínková

Obrázek 1.2: Bílá, modelka Karolína Machová, vizáž Táňa Havlíčková

Myšlení

Během studia na Akademii výtvarných umění, které je oficiálně šestileté, se o vlastní technice malby nebo fotografování nedozvíte praktiky nic. Předpokládá se, že už techniku buď máte, nebo jste natolik na výši, že si ji sami doplníte, dostudujete. Není to tak pochopitelně ve všech ateliérech, ale v těch, kde jsem se vyskytoval, to tak bylo. Celá výuka je zaměřená především na výtvarné myšlení.

Umění musíte nejdřív pochopit. Přemýšlet o něm.

To není tak jednoduché, jak to na první pohled vypadá, když chcete vymyslet dílo, jímž sdělujete nějaký obsah. Něco nového, co tu ještě nebylo. Něco, co nebude primitivně prvoplánové, ale zároveň si udrží srozumitelnost pro běžného konzumenta vaší práce. Něco, co si dokážete bezpečně obhájit. To je velmi těžké.

Výuka rovněž neprobíhá klasickou formou: pedagog přednáší, žák naslouchá. Jde o skupinové konzultace, kde se hledá řešení problému prostřednictvím rozhovoru všech zúčastněných. Profesor neřekne studentovi, co má dělat. Ale pomůže mu, aby na to přišel sám. Považuji to za velice dobrou metodu výuky. AVU mi v tomto směru dala opravdu hodně.

Z tohoto důvodu bych vás poprosil o trpělivost, neboť v textu narazíte na nejednu odbočku, která s focením Beauty přímo

Obrázek 1.3: modelka Aneta Parris, vizáž Veronika Šorfová, pro časopis For Men

nesouvisí. Myslím však, že mají svou důležitost z hlediska výtvarného myšlení, o které mi půjde především.

Dovolím si zde vyřknout i jednu „kacířskou" myšlenku, že totiž nemít v tomto případě fotografické vzdělání může být i výhodou. Proč? Vysvětlím na příkladu svého původního oboru malby. Skoro nikdo v značně bohatých dějinách výtvarného umění se nezapsal do historie tím, že tvořil momentálně populární artefakty. Naopak, byli to ti, kteří šli proti proudu. Ti, kteří se vymanili z „okovů" vzdělání (z toho, co jim bylo vtloukáno do hlavy) a přišli s něčím novým. Milan Knížák jednou pronesl větu zhruba v tomto znění:Dobrá škola je ta, vůči níž se student vymezí. Přeloženo do češtiny: škola by měla dát studujícímu dobrý základ, na kterém může stavět, ale neměla by ho „ohnout" - stáhnout do průměru. Budoucí umělec by měl být zase natolik silný, aby si udržel nadhled a vlastní názor. A možná i trochu pochybnosti, která ho neustále nutí hledat jiná řešení.

Sám na sobě občas pozoruji negativní vlivy mého studia, které se nabalily na ty pozitivní. Hluboko v podvědomí mám například zapsáno, že tohle je kýč a ono už ne, že ta a ta barva by se neměla kombinovat nebo špinit a tak dále. Jsou to hranice, které už nepřekročím. Kdežto ve fotografii mám mnohem větší svobodu. Teorii znám, ale nemám ji tak tvrdě zafixovánu jako v malbě. Můžu více experimentovat a pouštět se do akcí, které by jinak byly tabu. Samozřejmě ve většině případů si natluču nos, avšak tu a tam z toho území fotografického podsvětí vytáhnu na světlo postup, který mi otevře nové obzory. A to je podle mne největší výhoda nezatíženosti.

Obrázek 1.4: Egypt, modelka Paulina Nakashole, vizáž Táňa Havlíčková

Obrázek 1.5: modelka Andrea Saint Clair, model Justice Kofi, vizáž Janine Alexander

Technika

Mnoho fotografů má tendenci „utopit se v technice". Techniku, ať už fyzickou nebo techniku fotografování, natolik adorují, že přestávají myslet na obsah a sílu samotného snímku. Vytrácí se obsah a zůstává jen studená dokonalost.

Někdy se to hodí (třeba u produktové fotografie), někdy méně. Jedná se o poměrně přirozenou tendenci a fotograf by se měl neustále kontrolovat, jestli už též v tomto souboji nepodléhá.

Na opačném pólu stojí fotografové, kteří si s technikou nelámou hlavu. Většinou jsou to lidé původně z jiných oborů bez fotografického vzdělání. Pracují více citem. Někdy dokonce jen citem. Jindy jde o umělce, kteří techniku ovládají, avšak jdou proti ní. Dělají z „chyby" umění. Schválně záběr poškozují, rozostřují, dodávají zrno, přepalují, přiznávají okraje negativu... Mnohokrát dosahují úžasných výsledků.

Oba zmíněné přístupy mají něco do sebe a jsou tvůrci, kteří jejich prostřednictvím udělali závratnou kariéru. Na začátek bych však doporučil zajímat se o obojí a časem se uvidí, kam vás to více potáhne.

Cit

Třetím faktorem, který má, podle mého názoru, nesmírný vliv na kvalitu fotografie, je cit. Společně s technikou fotografování a výtvarným myšlením tvoří základní výbavu každého dobrého fotografa.

Cit. Co to vlastně je? Když si do řady srovnáte 20 podobných fotek a budete si je pečlivě prohlížet, tak jedna nebo dvě z nich vás zaujme. Bude vás něčím přitahovat více než ostatní. Nebudete schopní říci, proč tomu tak je, ale budete to cítit. Cit je vlastnost, se kterou se musíte narodit. A narodí se s ním asi každý. U někoho je silnější, u někoho slabší. Dobrá zpráva je, že ať je cit takový nebo makový, je možné ho, stejně jako fantazii, trénovat. Budete-li dlouhodobě prohlížet spousty kvalitních fotografií a u každé z nich se zastavíte a zkusíte si zodpovědět otázku, proč se vám právě tato fotografie líbí, čím vás nejvíce zaujala, mnohému se naučíte. Získáte podvědomou zásobárnu nápadů. Vytvoříte si určitý přehled o konkurenci a váš cit pro fotografii se o něco málo zvýší.

Cit hraje důležitou úlohu v každé opravdu dobré fotografii. Tam, kde se necháte pohltit fotografovaným objektem natolik, že přestáváte myslet na techniku a na původní myšlenkový koncept (záměr), vítězí cit. A v mnohých případech je to ku prospěchu věci.

Obrázek 1.6: modelka Adéla Kučerová, vizáž Adéla Kučerová

Kapitola 2 BEAUTY

Pojem Beauty - definice, vymezení

Beauty neboli Krása je abstraktní pojem, s nímž se setkáváme v mnoha oblastech lidského bytí. Významem tohoto pojmu se zabývá především filozofická disciplína zvaná estetika (původně od řeckého aisthésis, smyslové vnímání).

Krása - jedna ze základních estetických kategorií, považovaná za ústřední a nejvšeobecnější pojem. Přisuzovaly se jí znaky harmonie, pořádku, jednoty v rozmanitosti, případně ladnosti.

(Ottova všeobecná encyklopedie, 2006)

To je obecná definice pojmu Krása (Beauty). Fotografie Beauty z ní svým způsobem vychází. S Beauty souvisí i další fotografické kategorie, které s ní sousedí. Je to z jedné pomyslné strany Akt a z druhé strany Fashion a Portrét.

Akt - je disciplína, jejímž dominantním motivem je zobrazování nahého lidského těla.

Portrét - takové zachycení podoby zobrazovaného, aby fotografie zachytila nejen podobu modelu (většinou obličej a horní polovinu těla), ale i náhled do něj samého. Jeho duši, náladu.

Fashion neboli Móda, módní - nám napovídá či diktuje, jak by se mělo něco v dané době dělat, jak bychom se měli oblékat, česat atd. Stručně řečeno.

Fashion fotografie upřednostňuje zachycení nabízeného zboží, tedy zejména módních oděvů a doplňků. Ono hraje hlavní roli. Modelka a aranžmá záběru pak vytváří více méně jen důstojné prostředí pro zobrazovaný produkt. Fotografie ve stylu Beauty pracuje, naproti tomu, především s pojmem krásy. Produkt ustupuje více do pozadí zájmu. Hlavní roli tu přejímá krása výsledné fotografie nebo zobrazované osoby.

Obrázek 2.2: modelka Karolína Ludvíková, vizáž a styling Martina Bartošková

Obrázek 2.3: modelka Dina Cassama, vizáž Katarína Kořínková

Jak jste si nepochybně všimli, fotografie Beauty se nejčastěji uplatňují v reklamě na kosmetické přípravky. Zákazníkovi jasně říká: budeš-li mě používat, zkrásníš. Hra na dokonalost vás má zhypnotizovat a vymámit z vás peníze za něco, co nepotřebujete. Modelka je pokaždé nádherná, kypící zdravím, čistotou a svěžestí. Ranní světlo, které jemně rozpíjí bílou, dokonale vyretušovaná pokožka, prodloužené nohy, krásné ruce, něžnost, intimita. Kdo by odolal.

Rozmezí mezi jednotlivými kategoriemi je ale velice tenké a často se stává, že je všemi směry překračováno. Například některé oděvní značky světových jmen propagují svou novou módní kolekci prostřednictvím fotografií, kde zmíněné oblečení vlastně vůbec není vidět. Jde spíše o krásu a sílu značky, která si tohle může dovolit.

Osobně mi přísné škatulkování nijak zvlášť nevyhovuje. Mám raději větší svobodu pohybu. Pojem Beauty chápu mnohem šířeji, než je běžné. V této knížce naleznete nepochybně mnoho fotografií, které byste sem sami možná nezařadili. Za to se omlouvám.

Obrázek 2.4: modelka Andrea Saint Clair, model Justice Kofi, vizáž Janine Alexander, styling Janine Alexander

Obrázek 2.5: Night I, modelka Petra Solis Radousová, vizáž Katarína Kořínková, styling Marko Lopatič

Obrázek 2.6: modelka Eva Zelinková (Bohemia Model Management), vizáž Katarína Kořínková

Krása a kýč ve výtvarném umění

Krása je pojem, který by nepochybně stál za rozsáhlou filozofickou rozpravu. My se tím však nebudeme zdržovat. V publikaci tohoto typu jednak nemá místo a sám bych si na ni ani netroufal. Přenechám to fundovaným odborníkům.

Stručná definice krásy už zazněla v předchozí kapitole. Stejně jako u kýče jde o jev jen velmi těžko ohraničitelný. Co je ještě krásné a kdy už se jedná o kýč? To je otázka, která se v souvislosti s určitými výtvarnými, ale i hudebními projevy opakuje do nekonečna. Určitě existuje mnoho pokusů o přesnější vymezení obého. Nejjednodušší je asi konstatování, že když více než polovina diváků (kritiků) považuje artefakt za krásný, bude se patrně jednat o krásu. Naopak zavrhne-li více než polovina publika věc jako kýč, převládne toto mínění i v širší veřejnosti. Je to velmi individuální a hodně záleží na přístupu autora k tvorbě. Jsou umělci, kteří zcela záměrně balancují na hraně kýče. Nebo s ním rovnou i pracují. Pak jsou jiní tvůrci, kteří se ocitají na nebezpečném minovém poli kýče jaksi proti své vůli. Tato sorta fotografů, malířů atd. se následně dělí ještě jednou. Na ty, jejichž naivní kýč je výrazem čisté nezkaženosti, upřímnosti a nutno říci odvahy, a ty, kteří se svými často hloupými výtvory, na rozdíl od předchozí skupiny, zcela znemožní.

Komerční uplatnění