sos  Pomoc pro rodiče

LYNN CLARK, PhD.

SOS Pomoc pro rodiče

Lynn Clark, PhD.

Překlad: Eva Kadlecová

Odborná korektura: PhDr. Jana Vysloužilová

Jazyková korektura: Kateřina Janošková

Ilustrace: John Robb

Obálka: SOS Programs & Parents Press

Sazba: Daniel Janošec

Odpovědná redaktorka: Ivana Auingerová

Technický redaktor: Karel Hána

Authorized translation from English language edition SOS Help For Parents: A Practical Guide For Handling Common Everyday Behavior Problems. Original copyright: © Lynn Clark, 2005. Translation: © Albatros Media, a.s., 2012.

Autorizovaný překlad z originálního anglického vydání SOS Help For Parents: A Practical Guide For Handling Common Everyday Behavior Problems. Originální copyright: © Lynn Clark, 2005. P řeklad: © Albatros Media, a.s., 2012.

Objednávky knih: www.albatrosmedia.cz eshop@albatrosmedia.cz bezplatná linka 800 555 513 ISBN 978-80-264-0021-9

Vydalo nakladatelství CPress v Brn ě roku 2012 ve společnosti Albatros Media, a.s., se sídlem Na Pankráci 30, Praha 4, číslo publikace 16 010

© Albatros Media, a.s.. Všechna práva vyhrazena. Žádná část této publikace nesmí být kopírována a rozmnožována za účelem rozšiřování v jakékoli formě či jakýmkoli způsobem bez písemného souhlasu vydavatele.

1. vydání

ALBATROS MEDIA a.s.

© 2005 by Lynn Clark www.sosprograms.com

„SOS Pomocník pro rodiče mi zachránil duševní zdraví!" - rodič z Durhamu, Severní Karolíny

„Jsem dětská psycholožka a teď také máma. Doporučuji tuto svou oblíbenou knihu všem rodičům."

- matka a psycholožka z Jamaica Plain, Massachusetts

„SOS je mimořádně obsáhlá kniha... vynikající kniha. Můžeme ji velmi doporučit." - Journal of Clinical Child Psychology

„SOS je nezbytností pro každého rodiče. Přečetl jsem si knihu a poctivě dodržoval její doporučení... Rozdíly v chování mého dítěte jsou ohromující." - rodič

„

SOS funguje, já jsem šťastný, moje dítě je šťastné, co mám ještě dodat?" - šťastný rodič!

VĚNOVÁNÍ Dětem a těm, kdo je vychovávají

Obsah

ÚVOD

První část: ZÁKLADNÍ FAKTA O CHOVÁNÍ A JEHO ZLEPŠOVÁNÍ

1. Kapitola: PROČ JSOU DĚTI HODNÉ A PROČ ZLOBÍ

1. pravidlo: Odměňujte žádoucí chování (a dělejte to rychle a často)

2. pravidlo: Neodměňujte „náhodně" nevhodné chování „NAHODILÉ" ODMĚŇOVÁNÍ NEVHODNÉHO CHOVÁNÍ

3. pravidlo: Trestejte některé nevhodné chování (užívejte však pouze mírné tresty)

Čtyři chyby ve výchově dětí, kterým byste se měli vyhnout

Příklady chyb ve výchově dětí

Fyzické problémy mohou přispívat k problémům s chováním

2. Kapitola: SROZUMITELNÁ KOMUNIKACE PODPORUJE Ú

SPĚŠNÉ RODIČOVSTVÍ

Rodiče se musejí shodovat na cílech

Stanovení rodinných pravidel

Dávejte efektivní pokyny a příkazy

Děti potřebují disciplínu a lásku

„Důvody", proč rodiče neukázňují své děti

3. Kapitola: ZPŮSOBY, JAK POSILOVAT ŽÁDOUCÍ CHOVÁNÍ

Používejte aktivní ignorování

Odměňujte dobré alternativní chování

Pomozte svému dítěti chovat se dobře

Použijte Babiččino pravidlo

Buďte dobrým příkladem

Buďte organizovaní rodiče

4. Kapitola: CO JE TIME-OUT? KDY HO RODIČE POUŽÍVAJÍ?

Otázky, které rodiče pokládají

Co je time-out?

Time – out z pohledu vašeho dítětě

Time-out vaše dítě emocionálně nezraní

Vaše dítě od dvou do dvanácti let

Sledujte samotné nevhodné chování

Které druhy nevhodného chování si zasluhují time-out?

Zvolte si pouze jedno nebo dvě cílová chování

Počítejte, jak často k cílovému chování dochází

5. Kapitola: HLAVNÍ METODY, JAK ZASTAVIT PROBLÉMOVÉ CHOVÁNÍ

Otázky, které rodiče pokládají ohledně trestání

Buďte racionálním a neagresivním vzorem

Správné používání vyhubování a nesouhlasu

Přirozené následky nevhodného chování

Použití behaviorálního trestu za nevhodné chování

Nevhodné chování někdy přetrvává

Druhá část: ZÁKLADNÍ TECHNIKY METODY TIME-OUT

Osobní zkušenosti dětí s time-outem

6. Kapitola: ZAČÍNÁME S METODOU TIME-OUT

7. Kapitola: VOLBA NUDNÉHO MÍSTA NA TIME-OUT

Znaky efektivního místa na time-out

Místa na time-out pro děti od dvou do čtyř let

Místa na time-out u pěti- až dvanáctiletých dětí

Nepoužívejte pokoj svého dítěte

Nepoužívejte strašidelné místo na time-out

8. Kapitola: VYSVĚTLENÍ TIME-OUTU VAŠEMU DÍTĚTI

Vysvětlení time-outu dětem od dvou do čtyř let

Vysvětlení time-outu dětem od pěti do dvanácti let

9. Kapitola: RYCHLÉ UMÍSTĚNÍ DÍTĚTE NA TIME-OUT

Umístění dvou- až čtyřletých dětí na time-out

Poslání pěti- až dvanáctiletých dětí na time-out

10. Kapitola: ČASOVAČ A ČEKÁNÍ PŘI TIME-OUTU

Jedna minuta na každý rok věku

Proč je nutný přenosný časovač

Co dělá rodič během time-outu

11. Kapitola: ROZHOVOR S DÍTĚTEM PO TIME-OUTU

Rozhodnutí, jestli je zapotřebí další ukáznění navíc

12. Kapitola: BĚŽNÉ CHYBY A PROBLÉMY TIME-OUTU

Devět běžných chyb v time-outu, které rodiče dělají

Když se vaše dítě bouří proti time-outu

Zvládání dvou- až čtyřletých dětí, které se bouří proti time-outu

Zvl á d á n í p ěti- a ž dvan á ctilet ý ch d ětí, které se bouři proti time-outu

Třetí část: DALŠÍ VYUŽITÍ VAŠICH RODIČOVSKÝCH SCHOPNOSTÍ

13. Kapitola: ZVLÁDÁNÍ NEVHODNÉHO CHOVÁNÍ MIMO DOMOV

Návštěvy u přátel a příbuzných

Obchody, nákupní centra a restaurace

V autě

Venkovní aktivity

14. Kapitola: POUŽÍVÁNÍ BODŮ, ŽETONŮ A SMLUV

Nabídka bodových odměn

Psaní smluv mezi rodičem a dítětem

Při psaní a používání smlouvy postupujte ve čtyřech krocích

15. Kapitola: TIME-OUT PRO DV Ě DĚTI

Zmírňování konfliktů mezi dětmi

Kdy a jak používat time-out pro dva

16. Kapitola: TIME-OUT PRO HRA ČKU MÍSTO PRO DÍTĚ

Time-out pro hračky a zastavení nevhodného chování

Kroky time-outu pro hračky

Další nápady pro rodiče

17. Kapitola: ZVLÁDÁNÍ AGRESIVNÍHO A NEBEZPEČNÉHO CHOVÁNÍ

Zvládání agresivního a nebezpečného chování

Větší pomoc pro agresivní dítě

18. Kapitola: POMOZTE SVÉMU DÍTĚTI VYJADŘOVAT POCITY

Použití základních technik reflektivního naslouchání

Reflektivní naslouchání a problémy, s nimiž se rodiče setkávají

Posilte emocionální inteligenci svého dítěte

19. Kapitola: DALŠÍ PROBLÉMOVÉ CHOVÁNÍ -OTÁZKY A ŘEŠENÍ

Čtvrtá část: DALŠÍ MOŽNOSTI, JAK POMOCT SVÉMU DÍTĚTI

20. Kapitola: UČITELÉ A RODIČE JAKO PARTNEŘI

Spolupráce s učitelem vašeho dítěte

Jak učitelé zvládají chování dětí

21. Kapitola: UŽITEČNÉ KURZY A KNIHY PRO RODIČE

Rodičovské kurzy

Vytvoření SOS svépomocné skupiny

Plánování SOS skupiny se šesti sezeními

Tvořit SOS rodičovské skupiny i u nás?

Další užitečné knihy pro rodiče

22. Kapitola: KDY A JAK ZÍSKAT PROFESIONÁLNÍ POMOC

Čtyři přístupy k pomáhání dětem a rodičům

23. Kapitola: OVLÁDNĚTE SVŮJ VZTEK

24. Kapitola: KVÍZY A OTÁZKY PRO RODIČE

Kvíz 1

Kvíz 2

Kvíz 3

Kvíz 4

PŘÍLOHY

Rejstřík: SEZNAM ZÁSAHŮ U 46 DRUHŮ PROBLÉMOVÉHO CHOVÁNÍ

POUŽITÁ LITERATURA

CO ŘÍKAJÍ LIDÉ O SOS!

O AUTOROVI

PODĚKOVÁNÍ

První vydání

Jsem nesmírně zavázán Geraldu Pattersonovi, Rexu Forehandovi a jejich kolegům za množství výzkumů a klinických základů této knihy. Donald Baer mě uvedl do výzkumu behaviorálního vedení dítěte, když jsem studoval doktorát na Kansaské univerzitě. B. F. Skinner přispíval po více než polovinu století svým zásadním výzkumem lidského chování a také mi laskavě dal své svolení k použití ilustrace ve 22. kapitole.

Gerald Patterson z Oregonského centra sociálního učení a Mark Roberts ze Státní univerzity Idaho recenzovali můj rukopis. Jejich komentáře a doporučení značně přispěly k užitečnosti SOS.

Carole Clark posuzovala každou z mnoha verzí rukopisu a přispěla skutečnými příklady problémového chování a interakcí mezi rodiči a dětmi. Mary Ann Kearny a Virginia Lezhnev mi daly mnoho návrhů ohledně stylistiky a po celou dobu mě podporovaly.

K lidem z Western Kentucky University, kteří přispěli k SOS, patří Patrice Nolan, Lois Layne, Clinton Layne, Harry Robe, William Pfohl, Elsie Dotson, Ned Kearny, Fred Stickle, Livingston Alexander, Carl Martray, Delbert Hayden a Jamec Warwick. Svými užitečnými poznámkami přispěli k rukopisu také mnozí vysokoškolští studenti a doktorandi.

John Robb přispěl trefnými ilustracemi.

Lektorkou byla Beverly Cravens. Janet Allen mi pomáhala psát opravy rukopisu. Bettye Neblett mi nabídla cenné návrhy k SOS a pomohla mi svým rychlým, obratným psaním.

Druhé vydání

Moji dva synové byli ještě dětmi, když jsem psal první vydání této knihy, a nyní jsou to dospělí lidé. Práce na revizi SOS byla v mnoha ohledech rodinným projektem.

Eric posuzoval většinu revidovaných kapitol a přispěl mnoha hodnotnými komentáři. Todd přepsal první vydání SOS do profesionálního textového editoru, takže jsem mohl druhé vydání připravit snadněji. Carol Clark posuzovala každou z revidovaných kapitol, aby nabízené myšlenky byly jasněji čitelné.

Čtenáři SOS, včetně rodičů, učitelů a odborníků na duševní zdraví mi poskytli mnoho reakcí na první vydání knihy, a přispěli tak svými nápady k vydání druhému. SOS a já jsme těmto lidem velmi zavázáni.

Třetí vydání

Oceňuji užitečnou a pozitivní zpětnou vazbu, kterou jsem dostal během let od mnoha rodičů, pedagogů, odborníků na duševní zdraví, postgraduálních studentů a lékařů. SOS je nyní dostupný v devíti jazycích a na dalších překladech se pracuje. Odborníci na duševní zdraví a pedagogové po celém světě používají již více než 10 000 kopií vzdělávacího programu Video SOS Pomocník pro rodiče ke vzdělávání a poradenství pro rodiče.

Program SOS Pomocník pro rodiče se nepřestává vyvíjet a vytvářet nové součásti tréninku, to vše s hlavním cílem pomoct rodičům a dětem. Provádím v SOS další a další vylepšení a aktualizace pokaždé, když se znovu vydává.

Zvláště oceňuji neutuchající podporu, kterou mi v dalším rozvíjení SOS poskytují Carole, Eric a Todd.

„Společně šťastní!"

ÚVOD

Šestiletá Jessica byla nezvladatelná. Když se rozzlobila, kousala si zápěstí, až jí tekla krev, křičela, mluvila vulgárně, bila svou matku nebo v návalu zuřivosti narážela do zdí nebo dveří! Jessica vždycky trvala na tom, aby bylo po jejím. Jednou v nákupním centru odmítla doprovodit své rodiče zpátky do auta. Místo toho ji museli honit mezi zaparkovanými i projíždějícími auty. Ani přísné hubování a výprasky nezabránily Jessice v tom, aby se dál chovala jako spratek. Jessica byla ve vedení.

Na počátku své psychologické kariéry jsem pracoval s Jessicou a paní Stilesovou, její matkou. Paní Stilesová souhlasila, že vyzkouší psychologické poradenství, i když v tom, že by se její dcera změnila, byla velmi skeptická. Nepracoval jsem přímo s Jessicou. Místo toho jsem učil paní Stilesovou efektivní metody disciplíny a vedení dítěte. Matka je správně použila a po bouřlivých osmi týdnech se chování Jessicy dramaticky změnilo. Nestal se z ní andílek, ale začala být zvladatelná.

Během našich poradenských sezení na mě byla paní Stilesová vždycky trochu naštvaná. Zlobilo ji, že jí dávám profesionální rady, jak zvládat Jessicu, když sám nemám žádné děti. Také měla pocit, že nedostatečně oceňuji, jak obtížné to je, být matkou Jessicy.

Několik měsíců poté, co jsme ukončili rodičovské poradenství, se paní Stilesová dozvěděla, že moje žena čeká naše první dítě. Jaká byla první reakce paní Stilesové na tuto dobrou zprávu? Zvolala: „Doufám, že dítě doktora Clarka bude zlé jako had! Pak konečně pozná, co všechno musím snášet!"

Přestože nemusíte mít doma právě „Jessicu", existuje pravděpodobnost, že budete mít dítě, které se nebude vždycky chovat jako andílek. SOS Pomocník pro rodiče vám může pomoct stát se sebevědomějším a úspěšnějším rodičem. Naučíte se řadu nových metod zlepšování chování vašeho dítěte. Ve výsledku se bude vaše dítě lépe chovat a bude šťastnější. Váš život bude jednodušší a příjemnější.

Tato kniha je vaší příručkou ke zvládání řady běžných problémů s chováním. Budeme hledat konkrétní řešení takových problémů, jako jsou ty následující:

Problémy, kterým rodiče čelí

• Vaše tříleté dítě vás bije, když není po jeho. Zkoušeli jste mu vyhubovat i naplácat, ale jeho chování se stále zhoršuje.

• Přivádí vás do rozpaků a rozčiluje vás, když vaše desetiletá dcera odmlouvá, kdykoli ji požádáte o provedení nějaké jednoduché domácí práce. Když jí vysvětlíte, jak nezdvořilé je její odmlouvání, vysmívá se vám.

• Máte hrůzu ze sobotních rán. Vaše děti ve věku dvanáct a osm let se v sobotu dopoledne pravidelně hádají a perou během sledování televize. Opakovaně je varujete, aby s tím přestaly. Ve skutečnosti ale nemáte žádné efektivní řešení, kterým byste své varování podepřeli.

• Vaše pětiletá dcera začala mít záchvaty vzteku. Předvádí své výbuchy i na návštěvách vašich přátel. Jste už unavení z jejího chování a ze stálého omlouvání se za ni. Cítíte se bezmocní ji změnit.

Behaviorální přístup k výchově je velmi užitečný co do porozumění dětem a pomoci jim změnit se. Co je to behaviorální přístup? Co je to behaviorální disciplína? Behaviorální přístup tvrdí, že jak dobré, tak nevhodné chování je naučené. Je také přesvědčen o tom, že chování se dá „odnaučit" nebo změnit. Behaviorální disciplína nabízí vyzkoušené metody, techniky, postupy a strategie, které můžete používat k tomu, abyste u svého dítěte zaznamenali lepší chování.

V pomoci svému dítěti změnit se můžete být optimističtí. Behaviorální metody jsou extrémně účinné v proměňování všech druhů problematického chování. Výzkumy dětských psychologů provedené ve Spojených státech a dalších zemích ukazují padesáti- až devadesátiprocentní redukci pestré škály problémového chování s použitím behaviorálních metod. Jako rodič a psycholog mám v tyto metody velikou důvěru. Ve skutečnosti jsem takřka všechny behaviorální metody popisované v této knize použil na svých vlastních dětech. Tyto metody je snadné se naučit - a fungují.

„Nikdo nám neřekl, že to bude takovéhle!"

Jak používat tuto knihu

Přečtěte si kapitoly 1-12, než začnete všechny tyto nové strategie doopravdy používat u svého dítěte. Porozumění metodám, instrukcím krok za krokem a příkladům v těchto kapitolách vám umožní vést své dítě úspěšně k lepšímu chování. Také se naučíte vyhýbat běžným nástrahám a chybám ve vedení svého dítěte.

Na konci každé kapitoly je souhrn nazvaný „Hlavní body k zapamatování". Zde jsou uvedené ty nejdůležitější myšlenky a pokyny, které kapitola obsahuje.

Kniha SOS Pomoc pro rodiče je založená na mé profesionální praxi psychologa, na mé osobní zkušenosti rodiče a na závěrech mnoha výzkumných studií z oblasti vztahu rodiče a dítěte. Zvládat své děti je obtížný a někdy i pokořující úkol, dokonce i pro psychology a rodinné poradce. Moje žena (učitelka na základní škole) a já jsme začali metody disciplíny a vedení dítěte popisované v této knize používat u svých dvou synů v době, kdy to byla batolata.

Ještě mnoho let po práci s paní Stilesovou a její dcerou Jessicou dosud myslím na tuto paní a její „dobré přání" mému prvorozenému dítěti! Pokračoval jsem ve studiu vedení dětí, nejen abych pomohl rodičům, ale i proto, že jsem rozhodně nechtěl být prokletý „dítětem zlým jako had!"

Mým cílem při psaní SOS je pomoct rodičům, aby byli lepšími rodiči, a pomoct dětem, aby byly schopnější a lépe adaptované. Jako klinický psycholog znám osvědčené metody pomoci rodičům i dětem a chtěl bych tyto metody a dovednosti zpřístupnit mnoha rodičům.

Ověřené metody pomoci dětem jsou založené na výzkumných studiích prováděných po celém světě. Metody SOS pomoci jsou multikulturní; tyto metody pomoci dětem mohou používat rodiče z nejrůznějšího kulturního prostředí. SOS vyšel již v devíti jazycích.

SOS Pomoc pro rodiče se těší obrovské oblibě a pozitivní zpětné vazbě od tisíců rodičů i profesionálů. Rodičovský program SOS dnes využívají rodiče z nejrůznějšího kulturního prostředí v USA i mnoha dalších zemích.

První část: ZÁKLADNÍ FAKTA O CHOVÁNÍ A JEHO ZLEPŠOVÁNÍ

1. Kapitola: PROČ JSOU DĚTI HODNÉ A PROČ ZLOBÍ

Proč některé děti proplouvají dětstvím jen s několika málo nápadnějšími problémy s chováním, zatímco jiné představují pro své rodiče trvalý problém? Děti, stejně jako rodiče, považují tyto „problémové děti" za protivné a buď si na ně stěžují, nebo se jim vyhýbají. Vypadá to, jako by některé problémové děti byly v noci vzhůru a kuly pikle o tom, jak pozlobí své rodiče další den.

Jako psycholog jsem tyto pocity frustrace a selhání, které mnoho rodičů zakouší, zažil z první ruky. Frustrovaní rodiče byli v noci také vzhůru a zoufale se snažili najít řešení.

Řešení ale existují! Zlepšíte-li své znalosti pravidel a metod zlepšování chování, můžete svému dítěti pomoct lépe se chovat a stát se příjemnějším členem rodiny.

Jak dobré, tak nevhodné chování je ovlivnitelné odměnami, které vaše dítě dostává. Někdy rodiče „náhodně" odměňují a posilují nevhodné chování svého dítěte. Tříletý Patrick může získat povolení rodičů zůstat vzhůru i po večerce (tj. odměnu), pokud své rodiče „udolá" neúnavným naříkáním a pláčem. Nevhodné chování vašeho dítěte se posílí,

budete-li jej vy nebo jiní lidé odměňovat. Chování, které není odměňováno nebo je trestáno, bude zeslabovat a bude u něj menší pravděpodobnost, že se objeví i v budoucnu.

Dodržujte tři základní pravidla výchovy dětí. Tato pravidla vypadají jednoduše! Snadno dokážete odhalit, co dělají vaši přátelé špatně se svými dětmi. Nicméně když se tato pravidla pokusíte uplatnit u svého vlastního dítěte, uvědomíte si, jak obtížné je zachovat je důsledné a efektivní. Zapamatujte si tato pravidla!

Tři pravidla výchovy dětí Seznam pro rodiče

1. pravidlo: Odměňujte žádoucí chování (a dělejte to rychle a často).{1}

2. pravidlo: Neodměňujte „náhodně" nevhodné chování.{2}

3. pravidlo: Trestejte některé nevhodné chování (užívejte však pouze mírné tresty).

1. pravidlo: Odměňujte žádoucí chování (a dělejte to rychle a často)

Děti se učí mluvit, oblékat se, dělit se o hračky a dělat drobné domácí práce, protože za to získávají pozornost nebo jiné druhy odměny od svých rodičů nebo jiných lidí. Jako rodiče bychom měli často a hojně odměňovat žádoucí chování svých dětí.

Dospělý udělá práci a na oplátku dostane výplatní pásku a uznání druhých. Výplata a uznání jsou mocné odměny za práci. Většina z nás by přestala pracovat, kdybychom za své úsilí nebyli odměňováni. Odměny tvarují a určují naše chování a chování našich dětí. Odměny nazýváme také zpevněním, protože zpevňují chování.

Získá-li vaše dítě odměnu za to, že se věnovalo nějakému chování, je toto chování posíleno neboli zpevněno. To znamená, že se zvyšuje pravděpodobnost, že toto chování se objeví i v budoucnu. Lidé opakují chování, za které jsou odměňováni. Nepřestáváme chodit do práce, protože dostáváme zaplaceno. Chová-li se vaše dítě způsobem, který vás těší, určitě toto chování posilujte tím, že jej budete často odměňovat. Jaký druh odměny byste měli používat? Čtěte dál!

Společenské odměny jsou velmi efektivní v posilování žádoucího chování jak u dětí, tak u dospělých. Ke společenským odměnám patří úsměvy, objetí, poplácání, polibky, slova chvály, oční kontakt a pozornost. Někoho obejmout nebo obdařit laskavým slovem je snadné. To je dobře, protože naše děti potřebují spoustu společenských odměn, aby se posílilo jejich vhodné chování.

Někteří rodiče se svou chválou a pozorností šetří. Možná říkají, že jsou příliš zaneprázdnění nebo že jejich dítě by mělo demonstrovat žádoucí chování i bez toho, aby ho za to někdo odměňoval. Rodiče, kteří jsou lakomí na úsměvy, objetí a slova chvály, si neuvědomují mocný účinek častého odměňování žádoucího chování svých dětí. Když si čtyřletá Emily uklidí v pokojíčku nebo vám pomůže s domácími pracemi, je zapotřebí jí říct, že to oceňujete. Neřeknete-li to, snížíte tím pravděpodobnost, že vám bude v domácnosti pomáhat i v budoucnu.

Pochvala efektivněji posiluje žádoucí chování vašeho dítěte, chválíte-li konkrétní chování spíše než dítě samotné. Deskriptivní (popisná) pochvala znamená chválit chování a ne dítě. Poté, co si vaše dcera uklidila v pokojíčku, použijte popisnou pochvalu a řekněte: „Tvůj pokojíček vypadá krásně! Udělala jsi kus práce, když sis jej uklidila." Tento výrok popisné pochvaly je daleko efektivnější než říct: „To jsi hodná."

Objetí je mocná společenská odměna pro děti - i pro rodiče.

Vypěstujte si zvyk chválit konkrétní chování nebo jednání, které chcete zpevňovat.

Vedle společenských odměn můžete dávat také odměny materiální nebo odměny aktivitou, jako je zvláštní zákusek, malá hračka, drobné mince, cesta na zmrzlinu nebo společné pečení koláčků s rodičem. Pro většinu dětí jsou nicméně společenské odměny daleko mocnější než odměny hmotné. Navíc používání společenských odměn je mnohem vhodnější. Pamatujte si, že hlavním zdrojem odměn pro vaše dítě jste vy.

Aby byly efektivní, musejí odměny následovat okamžitě po žádoucím chování dítěte. Když vaše dcera vynese odpadky (i když je to její pravidelný úkol), měli byste jí poděkovat okamžitě potom, co je úkol splněn - ne o hodinu později. Každý z nás má rád, když odměny za žádoucí chování přijdou tak brzy, jak to jen jde. Děti často chtějí dostávat materiální odměny spíše před než po splnění určitého úkolu v domácnosti nebo demonstraci žádoucího chování. Dáváte-li někdy materiální odměny, vždycky je dávejte teprve po předvedení žádoucího chování. Odměníte-li dítě materiálně nebo aktivitou, doplňte vždy i odměnu společenskou.

2. pravidlo: Neodměňujte „náhodně" nevhodné chování „NAHODILÉ" ODMĚŇOVÁNÍ NEVHODNÉHO CHOVÁNÍ

Pokud nahodile odměníte nevhodné chování svého dítěte, toto nevhodné chování je posíleno a je pravděpodobnější, že se v budoucnu objeví znovu. Zaneprázdnění nebo něčím zaujatí rodiče často nevědomky odmění své dítě za to, že předvedlo nežádoucí nebo nevhodné chování. Odměňují-li rodiče nevhodné chování, způsobují budoucí problémy jak sobě samým, tak i svým dětem. Jde pravděpodobně o nejčastější chybu ve výchově dětí, které se rodiče dopouštějí.

Jak se Nathan naučil fňukat

Když pětiletý Nathan touží po pozornosti své matky, zvláště je-li zaneprázdněná, začne fňukat. Pro matku je jeho kňourání tak nesnesitelné, že přestane s čímkoli, co právě dělá, vynadá mu za fňukání a potom se ho zeptá, co ho trápí. Nathan se naučil, že když opravdu chce získat matčinu pozornost, musí nejprve kňourat a potom přijmout lehké pokárání. Potom dostane matčinu pozornost - mocnou odměnu pro pětiletého chlapce. Matka naučila Nathana kňourat.

Také děti učí rodiče, aby se chovali určitým způsobem. Nathan naučil svou matku, aby mu věnovala pozornost, když začne fňukat. Když si ho všímá, odměňuje ji tím, že přestává s fňukáním. Děti a rodiče se navzájem „vyučují" jak dobrému, tak i nevhodnému chování.

Vaše dítě se mohlo naučit, že může jít večer spát později, bude-li naříkat, plakat a bude emocionálně rozladěné, když řeknete, že je čas jít spát. Když jeho nářek a pláč začnou být nesnesitelné, stane se vám někdy, že se vzdáte a dovolíte mu, aby bylo vzhůru déle? Jestliže ano, bezděky jste ho odměnili za to, že plakalo a bylo emocionálně rozladěné. Je teď pravděpodobnější, že nářek, pláč a neklid se v budoucnu objeví znovu. Toto chování je naučené a zpevněné právě tak, jako je naučené a zpevněné žádoucí a vhodné chování. Neodměňujte nevhodné chování nebo chování, které nechcete.

Dítě se silnou vůlí je dalším příkladem toho, jak mohou rodiče a jiní lidé náhodně odměňovat nevhodné chování, a tím způsobit, že toto chování se stane vážným problémem. Dívat se, jak dítě pláče a má záchvat vzteku, je stresující a emocionálně rozčilující. Aby neustálý pláč a vztek zastavili, rodiče i jiní lidé se nakonec podvolí jeho požadavkům. Dítě se silnou vůlí se tak naučí donutit ostatní, aby podlehli jeho nárokům, tím, že jim způsobuje emocionální bolest a rozčilení.{3}

Dítě se silnou vůlí může získat značnou moc a kontrolu nad svými rodiči i jinými lidmi. Aby bylo po jeho, může nekonečně dotírat a stěžovat si, křičet a plakat nebo také fyzicky útočit na rodiče, sourozence či vrstevníky. Stres a emocionální bolest přestane druhým způsobovat jen tehdy, když mu dají, co chce. S bezmeznou energií a vytrvalostí nutí své rodiče i další lidi, aby odměňovali jeho nevhodné chování. Nicméně i dítěti se silnou vůlí můžete pomoci s použitím SOS dovedností zvládání dítěte, které předkládá tato kniha.

Dítě se silnou vůlí může být velmi obratné a mocné co do ovládání svých rodičů, sourozenců a vrstevníků. Využívá „ovládání bolestí".

3. pravidlo: Trestejte některé nevhodné chování (užívejte však pouze mírné tresty)

Někdy musíte dítě lehce potrestat, abyste omezili nebo odstranili nějaké nepřijatelné nebo nebezpečné chování.

Neradi své dítě trestáte. Dali byste přednost tomu, odměnit jeho žádoucí chování. Nicméně správné použití lehkého trestu je často zásadní, chcete-li svému dítěti pomoct. Dozvíte se o používání lehkých trestů jako kárání, přirozené následky, logické následky, „time-out" nebo behaviorální trest. Nicméně nepoužívejte tvrdých nápravných prostředků jako výhrůžky, sarkasmus nebo tvrdé výprasky. Tím se problémy s chováním často jen zkomplikují.

Jak Christy přišla o tříkolku

Matka viděla čtyřletou Christy, jak jede na své nové tříkolce do silnice. To bylo proti pravidlům a tato pravidla byla Christy už vysvětlena.

Matka okamžitě vyšla ven na ulici, sundala Christy z tříkolky a ostře jí vynadala. Řekla také: „Christy, za ježdění po silnici nesmíš teď týden jezdit na tříkolce." Tříkolka se schovala. Trvalo sedm dní, než na ní Christy mohla začít znovu jezdit.

Čtyři chyby ve výchově dětí, kterým byste se měli vyhnout

Dodržujte základní pravidla výchovy dětí, o nichž jsme právě mluvili. Kromě toho se také vyhněte následujícím čtyřem velkým chybám ve výchově dětí. Tyto rodičovské chyby mohou u dětí přispívat k problémům s chováním či emocemi. Rodiče, stejně jako děti, nejsou dokonalí, snažte se však v rodičovství odvést tu nejlepší práci, jakou můžete!

Příklady chyb ve výchově dětí

1.chyba

Rodiče neodmění žádoucí chování

Příklad   - Brian, žák čtvrté třídy, přijde ke svému otci s žákovskou knížkou v ruce.

Otec ve své lenošce právě čte noviny. Nepodaří se mu proto pochválit svého syna za to, že dostal ve škole dobré známky.

Brian:     V tomhle pololetí jsem měl výborné známky. Chceš vidět moji žákovskou knížku, tati?"

Otec:     „Ano, ale počkej chvilku, až si přečtu noviny... Šel bys za maminkou a zeptal se jí, jestli dnes platila složenky?"

„Náhodné" způsobení problematického chování - čtyři chyby ve výchově dětí, kterým se vyhnout

1. chyba:     Rodiče neodmění žádoucí chování.

2. chyba:    Rodiče „náhodně" potrestají žádoucí chování.

3. chyba:    Rodiče „náhodně" odmění nevhodné chování.

4. chyba:    Rodiče nepotrestají nevhodné chování (tam, kde je na místě mírný trest).

2. chyba

Rodiče „náhodně" potrestají žádoucí chování

Příklad - Osmiletá Sarah chce překvapit maminku tím, že umyje nádobí od oběda. Matka ji nevědomky pokárá.

Sarah:    „Umyla jsem nádobí, mami. Jsi ráda?"

Matka:    „Už je načase, abys tady taky něco udělala. A co ty hrnce na sporáku? Na ty jsi zapomněla?."

3. chyba

Rodiče „náhodně" odmění nevhodné chování

Příklad   - Šestiletá Pam a její rodiče táboří a právě se vrátili zpátky do kempu s potravinami k obědu. Matce je horko, je unavená a hladová.

Pam:     „Chci jít ještě před obědem plavat."

Matka:    „Nejdřív se naobědváme, pak si zdřímneme a potom můžeš jít plavat."

Fyzické problémy mohou přispívat k problémům s chováním