Staré řecké báje a pověsti

také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.fragment.cz

Doporučujeme další e-knihy:

Martina Drijverová – Ježíš a jeho příběh

Jana Eislerová – Staré pověsti české

Gulliverovy cesty – převyprávěla Jana Eislerová

Robinson Crusoe – převyprávěla Jana Eislerová

Staré řecké báje a pověsti – e-kniha

Převyprávěla Jana Eislerová

Ilustrace Antonín Šplíchal

Copyright © Fragment, 2011

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Obsah

Co si vyprávěli staří Řekové

Prométheus

Perseus a hlava Medusy

Perseus a Andromeda

Bellerofontes a Pegas

Hrdina Herakles

O strašné hydře a božské lani

Augiášovy chlévy, zkrocení Kerbera

Putování pro zlatá jablka Hesperidek

Pomstychtivý kentaur

Daidalos a Ikaros

Theseus a Minotaurus

Frixos a Hellé

Plavba pro zlaté rouno

Iasonova zkouška

Orfeus a Eurydika

Paris a tři bohyně

Proč Řekové vyhlásili válku Trojanům

Achilles a Hektor

O trojském koni

Odysseus na ostrově Kyklopů

Odysseova dobrodružství na moři

Odysseův návrat domů

Arion

Král Midas

Faethon, syn boha Helia

Co si vyprávěli staří Řekové

O d pradávna žili na jihu Evropy, na Balkánském poloostrově a okolních ostrovech moudří, stateční a pracovití Řekové. Vybudovali krásná města, stavěli hradby, vodojemy, byli zručnými řemeslníky a pilnými rolníky. Dodnes obdivujeme mistrovská díla jejich umělců. Dovedli stavět lodě a na cestách po moři se řídili podle hvězd. Každé město bylo samostatným státem, každé mělo svého krále a často i své vojsko.

Řekové si rádi vyprávěli o bojích statečných hrdinů se strašnými netvory, o soubojích s nepřáteli, o dalekých a nebezpečných cestách. Hrdinové byli však také jenom lidé. Občas rozhněvali některého z mnoha bohů, které všichni Řekové uctívali a přinášeli jim oběti.

Nejváženější z bohů sídlili podle bájí na posvátné hoře Olympu. Každý z nich řídil některou oblast přírody nebo lidského života. Jejich nejvyšším vládcem byl bůh hromu a blesků Zeus ( v ostatních pádech jeho jméno zní: Dia, Diovi, Diem). Byl spravedlivým vládcem, ochraňoval poctivost a čestnost. Měl dvě nádoby, z nichž lidem přiděloval podle zásluh dobro nebo zlo. Jeho manželka, bohyně Héra, byla ochránkyní manželství a rodiny. Zeus si jí vážil a často se s ní radil. Někdy se pohádali, a to se pak země otřásala hromy a blesky. Diův bratr Poseidon se stal vládcem moří a další bratr Hádes vládl říši mrtvých – podsvětí. Řeckých bohů bylo mnoho; na Olympu žili jen ti nejváženější. Pallas Athéna, bohyně moudrosti, řemesel a vítězné války, často pomáhala a radila řeckým hrdinům. Kam vstoupil bůh světla a krásy Apollón, tam přinášel radost. Hrál na zlatou lyru, byl výborným lukostřelcem a jeho věštírna v Delfách lidem odhalovala osud. Krásná Artemis byla bohyní přírody a lovu. Afrodita, bohyně krásy a lásky, měla moc zasahovat do lidských osudů; koho její syn Erós zasáhl svým šípem, zamiloval se a lásce obětoval všechno. Bůh války Áres dohlížel na všechna bojiště světa a jeho války byly zuřivé a nelítostné. Sluneční bůh Hélios denně projížděl po obloze na svém ohnivém voze, Dionýsos, bůh vína a veselé zábavy rád pobýval mezi lidmi.

Zalistujte stránkami naší knížky a přečtěte si pověsti o hrdinských činech, o dalekých cestách, o bojích, o šťastných i smutných událostech a o věčném boji dobra a zla, jak nám je zanechali staří Řekové.

Prométheus

T itáni byli potomky boha nebe Urana a bohyně země Gaie. Nejslavnější z nich byl Prométheus. Bloudil po Zemi, pozoroval zvířata, rostliny a ptactvo. Tehdy ještě nebyli na světě lidé a Prométheovi bylo smutno. Jednou oslovil vládce bohů Dia: „Na Zemi chybí rozumní tvorové, kteří by ji prací dokázali zlepšit a zkrášlit. Chtěl bych stvořit takové bytosti, které by se podobaly bohům.“ Zeus se zamyslel: „Souhlasím,“ řekl, „ale nesmějí být nesmrtelní jako my, bohové, musí si nás vážit a přinášet nám oběti.“

Prométheus z hlíny a vody vytvořil lidi. Bohové jim sice dali rozum, ale lidé nic neuměli. Prométheus je učil pracovat na poli, lovit zvěř a vykonávat řemesla.

Jednou povolal k sobě Prométhea Zeus a řekl mu: „Proč neučíš lidi přinášet bohům oběti? Slíbil jsi, že nás lidé budou uctívat jako své vládce.“ Prométheus zabil býka. Na jednu hromadu dal maso a zakryl ho kůží. Navrch rozložil vnitřnosti, aby hromada vypadala ošklivě. Na druhou hromadu položil kosti a zakryl je tukem. Pak zavolal Dia. „Vyber si sám, co mají lidé bohům obětovat,“ řekl mu. Zeus poznal, že ho Prométheus chce oklamat. Rozzlobil se a ihned pomyslel na pomstu. Schválně si vybral hromadu kostí a tuku, která na pohled vypadala lépe, a řekl si: „Lidem zůstalo maso, ale nebudou si ho vařit ani opékat.“ Rozpoutal na zemi bouři a liják uhasil lidem všechny ohně.

Prométheus hned přispěchal svým lidem na pomoc. Tajně se vydal na Olymp, vplížil se nepozorovaně k božskému krbu a do duté hole nabral několik žhavých uhlíků. Tak vrátil lidem oheň.

Když vítr zavál kouř ohňů a vůni pečeného masa až na Olymp, Zeus se rozhněval a vymyslel pro Prométhea strašlivý trest. Bůh Hefaistos ho na Diův příkaz přikoval železnými pouty na strmou skálu v nepřístupném a pustém pohoří Kavkazu. Prométheus trpěl slunečním žárem i krutými mrazy, vichry a lijáky. Aby se trápil ještě víc, každé ráno přilétal obrovský orel a kloval Prométheovi játra. Přes noc játra dorostla a ráno měl orel novou potravu. Zeus se domníval, že Prométheus bude prosit o milost, ale nedočkal se. Hrdý Titán čekal pomoc od lidí, které vždy chránil a učil, ale čekal marně.

Mnoho bouří se přehnalo nad vrcholky hor, než se Prométheus dočkal vysvobození. Jednou přivedla náhoda na Kavkaz největšího řeckého hrdinu Herakla. Spatřil přikovaného Prométhea právě v okamžiku, kdy k němu přilétal orel. Herakles napjal luk a přesně mířený šíp zabil hrozného dravce. Pak Herakles rozbil Prométheova pouta.

Zeus rozhodl, že Prométheus může zůstat na svobodě. Aby se splnila jeho vůle, že má být přikován navěky, musel Prométheus nosit železný prsten s kamenem z kavkazské skály.

Perseus a hlava Medusy

K ráli Akrisiovi předpověděla věštba, že ho zabije jeho vlastní vnuk. Proto svou dceru Danaé věznil v podzemí, aby se nemohla potkat s žádným mužem. O krásné dívce se dověděl Zeus, proměnil se ve zlatý déšť a Danaé navštívil. Po čase mu porodila syna jménem Perseus. Akrisios se z vnuka neradoval, bál se zlé věštby. Ze strachu dal zhotovit velkou truhlu, do níž uvěznil dceru i s dítětem, a přikázal ji pustit po moři. Truhla připlula k ostrovu, kde vládl král Polydektes. Když spatřil krásnou dívku, hned se do ní zamiloval, ale Danaé ho za manžela nechtěla. Když Perseus dospěl, chtěl se ho král zbavit. Myslel, že tak spíše získá Danaé za ženu. „Nevěřím, že jsi Diovým synem,“ řekl jednou Perseovi. „Jak to mám dokázat?“ ptal se mladík. „Musíš vykonat čin, jehož by se obyčejný smrtelník neodvážil.“ Perseus se zasmál: „Mohu třeba přinést hlavu Medusy,“ řekl žertem. „To je výborný nápad,“ radoval se král. „To Diův syn dokáže jako nic.“ Hrdý Perseus už nemohl odmítnout.