Petra Neomillnerová

Runová magie

© Petra Neomillnerová, 2013

© Palmknihy, 2013

ISBN 978-80-7486-021-8 (ePub)

ISBN 978-80-7486-022-5 (mobi)

ISBN 978-80-7486-023-2 (PDF)

RUNATÁL

On visel na větry

zmítaném stromě,

v neznámu co koření;

jsa proklán kopím

po devět nocí

moudrý Ódin sám sobě obětí.

Nejedl chléb a nepil nic,

jen hleděl v hlubin tmy,

pak zaplakal a runy vzal.

Konečně vrátil se.

Bolthornův syn, který jest otcem Bestliným,

devět mi písní pěl, medovinu mi naléval,

čarovný Ódraedir.

Pak rostl v tajných věděních v moudrosti veliké,

ožily skutky ve skutcích a slova slovům dala žít.

Runám se uč, uč se je číst, ty mocné znaky ság,

znaky, jež Bolthorn krví psal

a Ódin do skal vyrýval.

Pro Ásy Ódin,

pro elfy Dain,

Dvalin pro trpaslíků svět,

Asvid pro obry ukrutné,

a teď je ryju já.

Než stvořen člověk, Thund je ryl.

Co rychle vzchází, uvadá.

Umět je rýt, umět je číst,

vědět, jak barvit, ověřit,

kterak se ptát a oběť dát,

odeslat je i moc jim vzít.

Spíše se ptej, než přechvaluj,

dar každý hledá dar,

raději odpusť, než zatrať:

dříve než člověk napsal Thund.

(úryvek z Runatálu)

ÚVOD

Počátek třetího tisíciletí je, zřejmě ne náhodou, dobou, kdy zájem o stará náboženství a pohanskou mystiku znovu vzrůstá. Dávní bohové zvedají hlavu a na starých obětištích se znovu objevuje mléko a med, ale kontinuita je přerušená. Víru jsme nezdědili po rodičích, a s bohy to tedy máme stejně jako s láskou. Někdy jiskra přeskočí, někdy ne. Možná jste po tomhle spisku sáhli, protože už trochu planete, možná stále ještě hledáte. Zvu vás tedy na setkání s runami a jejich bohy, je však třeba říct, že runová magie je natolik specifická a ucelená, že ji není třeba kombinovat s jinými magickými technikami, a troufám si tvrdit, že to není ani příliš vhodné. Vždy je nutné zvolit si cestu a nezkoušet jednotlivé způsoby magického poznání jen z jakéhosi magického „turismu“. Kdo honí příliš mnoho zajíců najednou, zpravidla nechytí ani jednoho, i když současný příklon k „new age“ a jakési všeobjímající esoterice může skončit a také často končí slovními exhibicemi v čajovně. Runy nejsou salonní záležitostí, a proto je, milí čtenáři, k čaji raději nepřikusujte.

POŠPINĚNÉ RUNY

Pokud chci mluvit o runách, je nemožné, abych se vyhnula ožehavému tématu, jakým užití run v fašistickém Německu rozhodně je. Ještě dnes se runové symboly objevují na oděvech firmy, která je mnohými s fašismem spojována, a lze jen těžko posoudit, jestli pocit, který runy vyvolávají, způsobila nespravedlivá historie nebo jestli jejich dnešní užití má někdy i fašizující konotace.

Je to jistě nespravedlivé, ale ve obecnou známost mezi lidem dvacátého století, o runy se vesměs nezajímajícím, vešla zejména sluneční runa Siegel (Sig, Soi, Sowulo) a stala se symbolem strachu a teroru. I když od druhé světové války uplynulo hodně vody, pokud se jí ozdobíte, riskujete, že budete označeni spíš než za runiky za nácky. Ostatně jiným runám se nevedlo lépe.

Nacisté vycházeli z teorie runového mystika Guida von Lista o „původní osmnáctiznakové runové řadě“, ve které von List smíchal praseverské runy s runami vikinskými a přidal k nim i několik vlastních, takže vznikl zcela smyšlený futhark. Vzhledem k tomu, že Listovy teorie podporovaly nacistickou doktrínu o prapůvodní germánské kultuře a její kontinuitě až po Třetí říši, přijali nacisté některé runy z futharku mezi své symboly. Seriozní runologové, kteří prosazovali myšlenku, že runy sloužily seveřanům jako psací znaky, byli v nacistickém Německu vyvrheli, ti, kteří své výzkumy ochotně podřídili zájmům nacismu, dostávali štědré granty a jejich činnost byla všemožně podporována. Nakonec se německá runologie zaměřila na používání run při slavnostních příležitostech a roku 1942 byly runy oficiálně přijaty za slavnostní symboly pro významné příležitosti.

VÝZNAM RUN PODLE NACISTŮ

Runa S: Sig nebo Sieg, tedy vítězství. Byla runou vítězství a síly a jako symbol ji používaly oddíly SS.

Runa O znamenala Odel nebo Blutboden, tedy „dědičná půda“, nebo „rodný kraj“ a nacisté ji používali jako symbol „čistoty vlasti“. Dodnes ji používají některá neonacistická hnutí.

Runa ? se četla jako Wolfangel nebo Werewölfe, tedy „vlčí past“ nebo „vlkodlak“ a jako svůj symbol ji používaly oddíly Werewolf a i hnutí Hitlerjugend, ale v ležaté formě.

Runa M označovala „život“, někdy také „odboj“. Používala ji armádní sanitární služba a dokonce se stala i „logem“ německého celozrnného chleba.

Runa T znamenala Kampf, tedy boj.

Runa H znamenala Heil, tedy „zdar, štěstí“ a v nacistickém Německu nejen zdobila domácí zákusky, ale dokonce měla nahradit i hvězdu na vánočním stromku. Podle německých runologů znamenala „Heil Hitler!“

Nacisté zcela zavrhovali používání run jako písma, zaměřili se na používání run na slavnostech a roku 1942 byly v Německu přijaty za oficiální slavnostní symboly. Bohužel k takovému upotřebení run inspirovala nacisty zejména runová magie vycházející z von Listových teorií.