/ / /

Stmívá se v bezvětří

nad posledním domem.

Dráty křižují

černé mraky.

Rýhy se sbíhají

ztemnělým polem.

Úzkost z toho,

co se vrací.

/ / /

Stromy voní

pod jedinou hvězdou.

Jdeme zemí,

prý českou.

Proti obzoru

jsou vidět zdálky

smrky odrané

jako májky.

/ / /

Vlídné a světlé je Nizozemsko.

Krávy se pasou s labutěmi.

Vůbec se nám nezastesklo

po naší zemi.

/ / /

Zajiskřil ledňáček

v temných větvích.

Pak záblesk cigarety

a svatojánských mušek.

Co ještě čekáme

za znamení?

V potoce na kamenech

prasklé duše.

/ / /

Mezi hnijícími odpadky

na betonovém dvorku

kočka se čtyřmi koťaty

hraje si v srpnovém horku.

Těžko se dýchá, nejde spát.

Modlitby, bílé stěny.

Dotýká se nás blízká smrt

i blízké narození.

/ / /

Padaná jablka hnijí.

Tráva je ráno šedá.

Žluté vrbové lístky

nese pomalá řeka.

Musíme růže přikrýt

i sebe – růžencem.

Ze stráně sojčí pokřik

je slyšet soumrakem.

/ / /

Obzor se ztrácí v mlze,

nehybná zem.

Přes zmrzlá stébla trávy

klopýtáme.

Za bělostnými jedlemi

věže chrámu,

Maria tudy chodila

po uranu.

/ / /

Na březích Botiče

je žlutá pěna.

Přes chodník nehlučně

přeběhla kuna.

Nad kontejnery