ČERVEN

Všem poustevníkům a královnám ať už kdekoliv

       Úvod

        Má roztomilá čtenářko

        můj milý čtenáři

        konečně nadešel čas

        zhasnout onu oslnivou lampu

  5    moderny

        láskyplně sfouknout plyn

        teskné postmoderní lucerny

        nad zbylý stín

        rozžehnem romantiky voskovou svíčku

10    tady se bude plakat

        do batistových kapesníčků

        v Shelleyho tenké košilce

        a s hlavou vztyčenou

        půjdeme vstříc téhle přestřelce

15    poslouchej

        slyšíš jak v dálce bije

        pan Heine v bubny ironie?

        pan hrabě Leopardi nám půjčí svoji noc

        a měsíc a pahorek a jedno nekonečno

20    a příslib že celičký nám přijde na pomoc

        pokud snad někde narazíme

        na skutečno

        tak vzhůru na koně již svítá

        u sedla mošnička rýmů

25    od Karla Hynka

        každý jak stříbrný dukát

        nám okouzleně cinká

        potáhnem s oblaky

        oblázek pod jazykem

30    vítr či dva jen tak u nohy

        tak jak to bývalo zvykem

        teď ale připravte své ruce ku potlesku

        neb pod záštitou černého a

        tiskařského lesku

35    vchází poustevník bohdaleckých lesů

        s překrásnou královnou

        netančených však přesto zcela malostranských

        plesů

        hle pekelný psíček

40    umí duše aportovat

        hle cherubín

        dokáže křídla

        pod plášť schovat

        či nad řekou se třepotat

45    Faust usíná si do piva

        nad kterým lněná samota

        mu krasopisně zazpívá

        co Žito kouzelník

        jí vyčte z břicha

50    když Kepler v koutě

        si jako hravé kotě

        z ticha tichou boudu šije

        ji nazývá pak

        světa harmonie

55    jen tak před kulisou

        vaší fantazie

        budu tu předstírat

        že ve slovech se žije

        ve slovech s oblaky

60    ve slovech bez záruky

        s dvoustranným předpeklím

        pro duše kamenné

        neb ráje jsou vždycky

        tak trochu z ruky

        Předehra vršovická

        Ó vršovické údolí

        ty údolí na dlani

        se zoufalcem Bohdalcem

        jak vykloubeným palcem

  5    životní čáry kolejnic

        ti maso přetínají

        uzounký proužek Botiče

        co potůček potu točí se

        v tvých zahrádkách

10    a ohradách

        na haldách

        předměstského štěstí

        tys dovolilo vyrašit

        podivuhodné

15    poustevnické ratolesti

        duše rozsochatá

        koruna mocného akátu

        hýří barvami

        jak ohrada plná plakátů

20    v ní drobné skrýše postupuje

        ryšavým veverkám zvědavosti

        černým veverkám poznání

        jakož i drobným ptákům

        podezřelých vyznání

25    v ní sova šišaté moudrosti

        jak v přísloví si žije

        neb poustevník

        přenechal něžné krásky

        mužům bez fantazie

30    když v Podrumu na pilířích

        do zapomnění ponořených slov

        své lněné samotě

        tancoval kozlí doprovod

        tu Faust sedával

35    při becherovce

        či pátém třetím pivu

        a bál se domů

        kde prý to bývá

        jako na Čertovce

40    klapotnej mlejn

        jenomže bez těch stromů

        tu strážný Vilémovy cely

        seděl a pil

        celý ještě bledý

45    a Kepler z grogu upíjel

        a občas táhle zakvílel

        když Žito kouzelník

        mu elipsu stínu

        v parabolu změnil

        Předehra malostranská

        Ó malostranské podhradí

        ty komornická ručko

        jež vloudila ses v tichém svodu

        mezi statné prsy

  5    Petřína a Hradu

        pak zvedlas v pýše ješitné

        dva prsty

        mikulášských věží

        chycena při činu mocností

10    jež tyhle věci střeží

        a donucena k věčnému svazku

        sjelas nestydatě

        až dolů k Vltavě

        jak slza po podvazku

15    v kořenáči tvého stínu

        a tvého jasu

        vypěstovala jsi

        bylinku půvabnou

        královnu netančených

20    však malostranských plesů

        krásnou

        jak tepaná jarní dvířka

        do neděle

        o jejím sedmikrásném těle

25    o vysněných výpravách

        mezi jeho krajky

        ztracení malostranští básníci

        sepsali tlusté cestopisy

        i půvabné bajky

30    vlasy jak hejno havraní

        když nad ledy šíje se vznese

        a nad oblými rameny

        pod nimiž prso jako selátko

        se třese

35    bříško toť pytel pro mlynáře

        posazeno do sedla mezi švarné boky

        nad jeskyňku bradatého snáře

        jež čeká na své první sloky

        stehna dvě telátka

40    se srostlou tlamičkou

        kterou se jehňátkům

        lýtek smějí

        když nad kotníkem

        šňoří se pentličkou

45    pod obojí

        duše

        altánek pro popínavé růže

        zatarasen celičký prknem snění

        do kterého tak trochu svítalo

50    rána růžové přirození

        a čekalo že se vše

        jakýmsi rázem změní

        než ten čas přijde

        chodí a sní jako loutka

55    již přivázali drátky k měsíci

        a svět je z papíru

        a čeká na kohoutka

        a srdce povídá si

        s každou jepicí

        Předehra májová

        Byl pozdní večer – první máj

        večerní máj – byl lásky čas

        ve vršovickém údolí

        železné hrdličky zněl parní hlas

  5    a budil slovutné Vršovany

        ten polnice hlas přikázaný

        je lásky čas je lásky čas

        v hloubi bohdaleckého lesa

        poustevník drsný

10    se samotou svou lněnou

        laskavou číšnicí

        z Podrumu unesenou

        nad lahvovou sedmičkou

        čerstvě otevřenou

15    dětinsky plesá

        drsný poustevník

        pohrdá voláním hrdličky

        spokojen lněnou samotou

        a chutí lahvové sedmičky

20    na druhé straně Prahy

        v lůně malostranského podhradí

        jak mladá lasička

        stočená do klubíčka

        královna netančených

25    však malostranských plesů

        záhadně unikající

        zkáze majálesů

        zavřela něžně něžná víčka

        a neprobudí ji

30    ani hlas zoufající si hrdličky

        která do šeříkem nasládlé noci

        volá zas a zas

        je lásky čas je lásky čas

        ten lásky čas

35    je starší holohlavý pán

        rád sní a rád se prochází

        parkem a májovou nocí

        za mlada býval Puk

        anebo dokonce Oberon

40    a bratřil se

        s nejednou temnou mocí

        oslí hlava

        to je jediné co mu zbylo

        ze všech kouzel a čar

45    když jednomu se zachce

        hlavu na krásná prsa položit

        a lehce snít

        sen dávných černobýlů

        či zcela marnotratně

50    souložit

        tak kdopak dneska sbírá

        párky do parku

        kdo míchá osudy a mízu žláz

        kdo tepe srdce na svém verpánku

55    kdo z nešťastné touhy

        má svůj špás

        kdo do krve nám všívá

        žízeň po druhém těle

        když i s tím vlastním

60    nevíme kudy kam

        proč s cizí slinou

        cítíme se skvěle

        když i v té vlastní

        tázavé příchutě plynou

65    co jarních ker

        pomíjivý klam

        Malé trio u Dvou srdcí

        U Dvou srdcí

        jako v kleci

        báje snící básníci

        nad královnou zvolna chřadnou

  5    jejich smutní koníci

        tmavé skutky honící

        básník první:

        láskou opařen

        můj jazyk holý

10    krouží jak káně

        plné hladu

        nad opuštěnou dírou v poli

        básník druhý:

        já sadem ranním

15    nohou bosou

        kůži ledabyle přehozenou

        přes ruku

        se brodím její čerstvou rosou

        hledaje rájů záruku

20    básníci jednohlasně:

        proč ryby jejích lýtek

        se třpytí v jezeře našich snů

        proč proti jejím bokům

        není žádných výtek

25    přestože svírají

        propast našich dnů

        proč je jen jediná

        proč jí není více

        proč ji nelze rozkrájet

30    jak bochník na krajíce

        Žito kouzelník jim z kouta odpoví:

        není jen jediná je jí na tisíce

        je nesčetná jak plamen svíce

        v zástupu chodí čarovat

35    za Tetou

        v hordách a bez nesnází

        Kazi doprovází

        chůzí prokletou

        by spolu s Libuší

40    vám vnikla do duší

        kde v příštím vytuší

        co vám přísluší

        Bohdalecké largo

        Ó sličný akáte poustevnické duše

        ty bohdalecké káně nad točnou

        osten tvé větve

        spár v peruť plaché noci zabořený

  5    měsíc ohnivec korunou tvou

        co mrakem pokořený

        tu odhalí tu zahalí

        tváře zář útočnou

        mužský stín keřům

10    stíny stíná tvář siná

        hořká slina

        poděšeného ptáka

        krátký skřek

        duté ticho dušeného hlesu

15    drsný poustevník spanilý skřet

        se vmísil v šeravé moře

        měsíčního jasu

        a z hladiny krve kvasu

        kormorán poustevnického hlasu

20    nad korunu duše akátu

        se těžkopádně vznes:

        ó samoto – ty děvko moje milá

        suknice stesků svých

        jsi divoce rozhodila

25    by poustevník zamiloval si

        tvůj čarodějný klín

        ten smutný harlekýn

        se láskou nikdy neusmívá

        dalekáť cesta marné volání

30    a všude cedulky

        pozor zlý pes

        či zákaz koupání

        a samota mu sladce odpoví:

        když šero hladí stíny

35    rozkvetlého keře

        a vrací poznání

        do závitu tvé bezmoci

        a slova pomalu plynou

        modrem bez páteře

40    a ztrácejí se v sobě a do noci

        v tu chvíli dobře víš

        jsem tu tvůj stín tvůj trojník

        tvé jedinečno

        tvůj jediný pokus o věčno

45    než srdci chtělo by se více

        než roztančená samota

        mu může poskytnout

        chce se mu tváří

        jak rozžehnuté svíce

50    chce se mu vůní a hlasů

        chce se mu blůzky rozepnout

        chce se mu krásy

        jež nahání husí kůži

        či hnisá jako zanedbaná rána

55    chtělo by v zubech

        černou růži

        co kráká jako vrána

        chtělo by ledovce na chlazení žáhy

        a písečné duny stehen na žízeň

60    studánky dvojích rtů

        plných teplé vláhy

        a přízeň všech žen

        alespoň úsměvem

        alespoň úsměvem

        Andante na zadní plošince dvaadvacítky

        Bylo to jednou v červnu takhle zrána

        kdy na Slovanském ostrově

        slunce předlo stromům

        první měkký stín

  5    kdy do všech příčestí

        se otvírala zlatá brána

        ze které se vytřepotal

        čerstvě nalakovaný

        bělostný cherubín

10    Praha se probírá

        a sbírá šero na košilky

        vlny na Vltavě

        jak stehna roztančených víl

        se lehce samy sebe dotýkají

15    milujíce mýlky

        jež do snů mísí milosti

        sladkých ranních chvil

        na zadní plošince dvaadvacítky

        královna netančených

20    však malostranských plesů

        jak starý námořník

        si píská na časy

        v srdci skřivánka

        božskou autoritu ve výstřihu

25    a v očích krásné počasí

        na bohdaleckou zvěř

        přivyklý poustevníkův zrak

        jak dravý pták

        jak káně z modra jasu

30    na královnu netančených

        však malostranských plesů

        prostince shůry spad

        ó duše královnina

        ty altánku založený do achátů

35    jak bys jen mohla pochopit

        příslovce duše poustevnické

        statného akátu

        kterou čtrnáct lepých

        vršovických ajzenboňáků

40    nebylo schopno obklopit

        ó mocnosti

        vy co plánujete ráje pro srdce

        ó mocnosti

        vy co z šeda vaříte nám svět

45    odkud ví vaše pravice

        co levice skryla

        pod paměť

        Kantáta poustevnické lásky

        Ó divoká lásko

        lásko poustevnická

        jsi půlnocí

        když se sýčkem se mazlí

  5    jsi polednem

        bijícím žárem do květů

        jsi ránem

        ve kterém mrazů dávní grázli

        přísahají svou věčnou odvetu

10    jsi ohnivcem

        pálícím smíry vsí

        jsi pohodným zmírajícím něhou

        máš v sobě zarputilost psí

        a zpíváš

15    když tě bičem ženou

        jsi hadem pro všecko

        jsi hadem snů a mýtů

        jsi hadem strachu a smrti

        jsi hadem slasti

20    v prvním ze všech dnů

        jsi pošetilou

        vůní mandragory

        a kreslíš do snů

        sladká znamení

25    do moře šeda

        spouštíš nádherné vory

        nad hrůzu plytkostí

        překrásná mámení

        jsi ozvěnou

30    stavící příkré zdi

        a skálou z pápěří

        rodící řeky stesků

        jsi spánkem předchůdců

        v nás bdících

35    jsi odlesk stínu

        jenž ve tmě hledá lesku

        vznášíš se

        nad dětstvím

        jak mraky nad kaluží

40    do mládí udeříš

        jako do trapné soušky blesk

        v tvém plameni se roky

        ve dny zúží

        se starci ještě čekáváš

45    zvečera na potlesk

        Allegro pod Petřínem

        Za dlouhých toulek pod Petřínem

        skloňován laciným bílým vínem

        stíhán smečkou divých přání

        poustevník číhá na setkání

  5    posléze svou krví vřící

        vyzvání lásky divoké

        jak vyzvání mrože

        toužícího po ústřici

        na schody čmárá královně:

10    Vyřežu ze slov

        jejich nejsladší stíny

        kolem vašich boků čarovných

        obtočím tok svého času líný

        z hedvábných slastí

15    vám vymaluji pod očima

        modré kruhy

        pod hladinou vaší kůže

        nasadím doteků

        svižné pstruhy

20    z mé kůže stehy něhy

        vám vyšiji vzácný hermelín

        cirkusový stan

        cizokrajných radostí a slastí

        nadepnu nad váš

25    čarodějný klín

        své prsty k vaší kůži přibiji

        jak netopýry na modřín

        jen váš bude můj dech

        jen váš bude můj stín

30    do každé skuliny vašeho těla

        zakotvím lásky své vykřičníky

        založím důlní společnost

        na těžbu vašich slastí

        a vaše díky

35    vezmu za společníky

        čtrnáct mou touhou

        opilých skřivánků

        vás kolébati bude ke spánku

        ten neposedný zbývající

40    vás bude budit

        svou rozdurděnou kšticí

        vaše uvnitř bude mým vně

        moje uvnitř bude vámi bezedné

        a přesto vašim dýnkem

45    moje láska bude pařezem

        sekyrou i klínkem

        co racek toulavý

        nad řekou veškeré touhy

        z vašich rukou chci lovit

50    žemle úsměvů

        váš dotek pouhopouhý

        mé srdce plátěné

        bude mít ve střehu

        co pavouček podzimem

55    poletím vaší vůní

        co ráček pod břehem

        chci těkat ve vaší tůni

        Čardáš královnina snu

        Královna omámená

        vyznáním jež zebe do kostí

        bloudí dnem a nocí bloudí

        svou vlastní sladkostí

  5    V noci je pronásledována

        mourovatým snem

        v němž její poustevníkem

        obléhané tělo

        se v obléhané středověké

10    město proměnilo

        i s jeho úzkostlivým

        měšťanstvem

        kolem devíti

        městských bran

15    na pláni za městem

        jež tiskne se

        ve svůj stín

        hemží se Tatařín

        ke všemu odhodlán

20    a vůdce Mongol tělo

        nabubřelé nad hradby

        města vyvyšuje

        na zlatém řetězu

        kolem své býčí šíje

25    zavěšenu má klec

        v níž poustevník čelem

        ve zlaté mříže bije

        Mongolův hlas

        královně vyhrožuje

30    pokud neotevře okamžitě

        Tatařínu svých devatero bran

        poustevník smečkou

        divých psů bude rozerván

        a příští hodiny

35    se nedožije

        královna

        jak už to tak ve snu

        chodí najednou ztrácí

        vládu nad městem

40    a v náhlém a horečném

        rozhodnutí otevře brány

        divým mocnostem

        vtom obrovská hrdlička

        s hlavou Karla Hynka

45    a s ocasem

        pekelného psíčka

        Mongolovu hlavu

        perutí svou srazí

        a královně

50    do bezesného spánku

        zavře víčka

        zcela bez nesnází

        Furiant léčky pekelné

        Stromy Petřína vy ptáci bez peří

        zdvíháte kostřičky

        k holému měsíci

        nebe jak opilá stařena láteří

  5    třese do větrů

        oblaka třeštící

        stromy Petřína vy sochy Perunů

        či kořání polednic

        či vlásečnice zhouby

10    ve větrech kýváte

        svou těžkou korunu

        jako by nebi

        chtěli byste do podhoubí

15    pod vámi bloudí poustevníkův stín

        bledou listopadovou půlnocí

        zachumlán do zoufalství

        jak do vojenského kabátu

        slepý svou kluzkou bezmocí

        vleče na ramenou

20    monstrózní kmen

        své duše – akátu

        najednou zcela nehledán

        stojí tu na podstavci

        hezký bronzový pán

25    úsměv lehce přezíravý

        na bronzových rtech mu zahraje

        při zjevu té monstrózní

        duše – májky

        akátu na cáry rozcupované

30    naděje

        najednou poustevníku

        těžko pod korunou

        za trochu klidu

        dal by svět

35    za trochu malostranské

        lásky

        svou rozsochatou duši

        v županu a trepkách

        milovat tak

40    jak se sluší

        být jedním z těch

        jimž se dá závidět

        ďas objevil se

        v klasické podobě

45    pekla pejska a vyměnil

        košatou duši poustevnickou

        za tuctovou duši

        v celofánovém obalu

        duši malostranského hejska

50    a spolu se svou

        poustevnickou duší

        vyměnil poustevník

        svou hrůzostrašnou

        poustevnickou lásku

55    za lásku hejskovskou

        lásku která se sluší

        Vivace hejskovské lásky

        Pekelná vašnost je vzorný výrobce

        který laskavě pečuje o kupce

        by zabránila

        zbytečnému soužení

  5    k hejskovské lásce přidala

        soupis jejího chemického složení

        hejskovská láska je

        tak trochu popletená bezem

        tak trochu stojatá

10    netrpělivá blízkým jezem

        tak trochu řinčí touhou

        jak vězeň pod Bezdězem

        tak trochu copatá

        spletená z řemínků kůže

15    na každém napsáno co se smí

        co nesmí a co jen může

        tak trochu se stále staví na špičky

        tak trochu stále ztrácí kramflíčky

        tak trochu od Hašlera

20    tak trochu od Seiferta

        tak trochu je láskou dámy s bílým psíčkem

        v žertu vyměněným za závodního chrta

        tak trochu na stoják a něco od boku

        tak trochu vybírá úroky z úroků

25    tak trochu se domnívá že v patě tlačí

        tak trochu něhu obědvá

        tak trochu vášně svačí

        tak trochu se nepatří

        tak trochu se nemá

30    tak trochu nahatá si po kuchyni běhá

        tak trochu ví že má víc než by měla

        tak trochu jí hoří i líce

        tak trochu myslí jen na půl těla

        tak trochu vždycky je

35    tak trochu nikdy není

        tak trochu číhá na věrnost

        tak trochu na zatracení

        na první pohled zdálo se

        že hejskovská láska

40    v pekle pečená

        si královnu lehce dobyla

        že její čarovné vlajky

        vedly výpravy vítězné

        mezi královniny krajky

45    že nekonečno usedlo na přirození

        jako ten racek na vysněný břeh

        a z medu v krvi vaří snění

        a na nic jiného už není spěch

        že vše je tak jak dávno psáno

50    že jinak ani nemohlo snad být

        že veškeré bdění obráceno v chtění

        a tímhle chtěním tělo krásně

        umí snít

        Duet značně hejskovského rána

        Poustevník:

        tak teď už vím že stehna tvá

        nekončí na lemu tvé sukně

        čehož jsem se tak strašně bál

        tak teď už vím že tvým

  5    bradavkám je trochu smutně

        když polibek můj u palce začíná

        že prsty tvé tvým prsům poví

        o čem se jim tak na mé kůži zdá

        a ve tvých rtech se krásně loví

10    co mezi prsty uniká

        královna:

        tak teď už vím kde končívá tvůj hlas

        a jak se ze mě ve mně ozývá

        tak teď už vím jak plyne tvůj bílý čas

        jak tvoje vteřina si ve mně bydlívá

15    tak teď už vím jak moje horké léto

        honí tvé stromy

        by korunou se dotkly mého nebe

        tak teď už vím jak tvoje horko zebe

        tak teď už vím jak ve tvých rtech

20    se krásně loví

        co mezi prsty uniká

        poustevník:

        tak teď už vím že pod blůzkou

        nosíš rohy býčka

        teď už vím jak tvoje kůže

25    tu moji hýčká

        tak teď už vím když do očí

        mi tyhle rohy tlačí

        že moje kozlí kůže naskočí

        a je mi ke kozlímu pláči

30    tak teď už vím

        že sotva mi jiná poví

        jak se to na rtech krásně loví

        co mezi prsty

        sladce uniká

        královna:

35    tak teď už vím jak tvoje

        poupě a moje růže přes svoje

        dvojí trny dokážou míchat rosu ranní

        tak teď už vím

        jak roje tvých včel se v mé krvi rojí

40    jak to zní když tvoje stáda

        se ženou dupotem do mé vsi

        tak též už vím

        kam padají má záda

        když tvoje propast

45    do té mé se rozezní

        tak teď už vím co těžko

        upoutá se slovy

        co se v tvých rtech

        tak krásně loví

50    co mezi prsty

        provždy uniká

        královna a poustevník:

        tak teď už vím jak se po ránu

        správně kafe pije

        a jak se maže máslo

55    a jak se z chleba ukusuje

        aby se uvnitř všechno třáslo

        tak teď už vím jak se po ránu

        v zemi ryje

        když růžovým červům

60    chce se do deště

        tak teď už vím jak se po ránu

        kafe správně pije

        aby tu zbylo na ještě

        tak teď už vím že to

65    co si ve mně krásně hoví

        že to co se ve tvých rtech

        tak krásně loví

        je to co nám mezi prsty

        provždy uniká

        Polonéza zdánlivého vítězství

        A cherubínu nad řekou

        se do čela udělaly vrásky

        z té v nebi nikde nepsané

        hejskovsky roztočené lásky

  5    co může takový cherubín

        jenž nemá v krvi špetku lsti

        jenž nevidí svůj vlastní stín

        a jemuž svítá

        jenom něha do kostí

10    možná že kdyby

        cherubíni žili v páru

        tak jako husy nebo labutě

        možná že dostalo by se jim

        pochopení daru

15    odkud to z pekla táhne

        na kutě

        je zimní noc čistá

        krásná klidná

        Praha pod sněhem

20    královna pod peřinou sní

        čas chřupe pod nohama

        mrznoucí čas veškerého

        smírna poustevník prochází

        městem a čeká že se rozední

25    nahoře na hvězdárně

        Kepler si vaří grog

        a chystá se špehovat

        do rozkroku galaxií

        a číhat na hlavičky

30    ještě mokrých hvězd

        a poslouchat jak sluneční

        větry vyjí

        na Čertovce bruslí vítr pozemní

        a ostrovy jsou kry zmrzlých rájů

35    a chystají se pustit se po vodě

        až někam za Havaj

        z ničeho nic

        poustevník vklouzne

        do vidiny

40    červi prostoru

        se páří s červy času

        se zdi se sloupnou

        jeho identické stíny

        a jeden z trojníků

45    teď promlouvá tónem jeho hlasu

        jediná která platí

        je ona první chvilka

        ty všechny zbylé jsou jen

        marnotratný plk

50    jen jednou uvidět

        zato ale všechny kraje

        jen jednou uslyšet

        píšťalku která jen jednou

        pro jednoho hraje

55    jen jednou

        jediné představení

        jen jednou otrávená krev

        jen jednou probudit se

        v ještě jednou snění

60    jen jednou jeden život

        jen jednou jeden zpěv

        Allegretto pekelné pasti

        Když předjaří si

        drápky o kořeny brousí

        a stromy do větví

        už tuší poupata

  5    když slunce po parcích

        své drobné trousí

        a děvčata jsou náhle

        více okatá

        když smutky zabolí

10    jak rozhněvaný zub

        a voda je těhotná

        hlínou tajícího sněhu

        smrtka má namále

        a tančí s ní Baal Zvuv

15    a tráva sbírá v soli

        svou zelenavou něhu

        tu objeví se v kraji podivný účetní

        náš starý známý onen lásky čas

        má velkou knihu pod paždím

20    a pohled zcela nevšední

        a trochu unavený hlas

        ó Viléme tvou hlavu chybující

        tvé tělo darovalo střence

        a oudy zemi milující

25    vpleteny v katův kruh

        tvůj duch oblaka vzývající

        byl jenom laciný chuligán

        plačtivý dobrodruh

        však tvoje poustevnické srdce

30    otcovraždou čpící

        září tu dodnes

        svou rozsochatou kšticí

        a jeho záře širý tok

        vrhá dlouhé tmavé stíny

35    do hejskovské duše

        odpadových stok

        tak poustevník upadl

        do starodávné pekla pasti

        jež děsivé prohry

40    vkládá do slasti vítězství

        neb sloveso peklem časované

        čpí sírou

        ve všech příčestích

        srdce poustevnické

45    ten kontušovkou

        rozzuřený kočí

        teď tíhu z života

        vbíjí do náručního koně

        a potrojné tělo poustevnické

50    všemi šenky světa vláčí