Sto skořápek podruhé

Copyright © Pavel Skořepa, 2023

Obálka, ilustrace © Michal Březina, 2023

Vydalo nakladatelství © Canc, 2023

ISBN 978-80-88488-56-9 (ePUB)

ISBN 978-80-88488-57-6 (MOBI)

ISBN 978-80-88488-58-3 (RTF)

.

Evulience

.

„Jeden dobrý přítel je dražší než sto příbuzných.“

Marcus Tillius Cicero

.

„Chytrá hlava nakrmí sto hlav, hloupá ani sebe.“

Kazašské přísloví

.

„Raději se budu přít se sto idioty, než mít jednoho, který souhlasí se mnou.“

Winston Churchill

.

Předmluva

O Pájových začátcích i nelehké tvorbě drabble povídek už bylo napsáno mnoho v předmluvě i doslovu prvního dílu Skořápek – kdo nevíte, přečtěte si je!

Já to tedy vezmu takovou menší, ale nedlouhou oklikou o tom, jak se tu ty stoslovné povídky poslední dobou vlastně vyklubaly… Když mě někdy v roce 2015 spisovatel a redaktor Honza Vojtíšek oslovil s nabídkou sepsat deset drabble povídek, přijala jsem, ač jsem – a to tu přiznávám vůbec poprvé – neměla ponětí, oč vlastně jde.

Člověk se učí a výzvy autory lákají. Honza už za sebou měl editaci (i s vlastními

příspěvky) antologie 66+6 hororů ve sto slovech a nyní mělo jít o následovníka s názvem Sto hororů ve sto slovech. Knížka (také to nebyl žádný špalek, nýbrž formát do kapsy) se celkem těšila zájmu, především jitřila zvědavost a debaty, jelikož šlo stále o jakýsi literární experiment. Několik povídek se nakonec dočkalo zpracování do série videí v podání herce Igora Orozoviče.

Pavel Skořepa je jako autor známý tím, že se ničeho nezalekne, nic ho neodradí a nezastaví. Sám se na plné pecky vrhl do vlastního projektu. Zjistil, že ho drabble formát baví, vyhovuje mu, a na mnohých čteních se přesvědčil, že mu také zatraceně dobře jde. Plusem také je, že se nenechá svazovat prakticky žádným žánrem, zadává si volná i hodně drsná témata a klade důraz na příběh, myšlenku a pointu. Z Pavlových textů sálá radost z tvorby, ze hry se slovy, z koketování s řízným černým humorem. U málokteré knihy jsem se od srdce pobavila tak jako u čtení prvních Skořápek, u druhého dílu je tomu stejně. V dnešní době je zatraceně zapotřebí se odreagovat a tímto počinem Pája splnil směrem ke čtenáři veliký úkol. Známe se už delší čas a proseděli jsme spolu „x“ hodin povídáním o psaní i při programech na akcích. Nejednou mě podržel při tvůrčí krizi a dodával mi energii a inspiraci.

Je mi ctí, že mu mohu touto cestou poděkovat, že smím do jeho počinu vložit alespoň toto krátké zamyšlení a slíbit čtenářům malý kus ohromné zábavy. Směle do toho a bavte se alespoň tak dobře jako já!

Kristina Haidingerová

.

BDSM, Fetish & Deviace

.

(pro čtení na XXX. Večeru krásných žen a absinthu v Dark Velvetu)

.

Salón

Muž v erotickém salónu.

„Co byste rád?“ dotazuje se bordelmamá.

„Nooo, já…, no…, rozkoš.“

„A jakých oblastí by se měla týkat?“

„B…b…bolest,“ kníknul.

„Výborně! Pokoj 6. Ještě mi povězte bezpečné slovíčko, pro jistotu.“

„Ještěd!“ vyhrkl bez rozmyslu svou oblíbenou horu.

„Výborně, můžete,“ pokynula ke schodišti.

Muž byl v pokoji ihned svlečen polonahými ženami a připoután k nerezové konstrukci.

Zpočátku bylo vše v pořádku:

šimrání,

mrskání,

tahání,

štípání,

pálení.

Když však došlo na elektrody na genitáliích a bradavkách, nastal obrat!

Snažil se zakřičet bezpečné slovo. Vlivem vzrůstající intenzity elektřiny protékající jeho tělem se to nešťastné „D“ stávalo neznělým.

„Ješťééé, ješťééééééé!!!“

.

Svačina

Dva muži naproti sobě, na staveništi, o přestávce.

Sedí a jedí.

„Vole, co to žereš za blaf?!“

„Cože?“ ohradil se dotázaný. „Kdybys věděl, jak to je dobrý!“ zasmál se a vycenil nevábně zašpiněné zuby.

„Určitě! To ti nesežeru! Smrdí to jako hovno až ke mně!“ otřásl se odporem.

„Nevíš, co je dobrý!“ Opět se slastně zakousl do neidentifikovatelné potravy.

„Hele, já vím, že jsme jen špinaví zedníci a tak vůbec, ale měl bys o sebe víc dbát! O hygienu a tak. Žereš hovna, často i jako hovno smrdíš, hlavně z huby, když mluvíš!“

„Jo, jo,“ pomlaskával si vášnivý koprofág.

.

Dominance

„V tomto domě jsem pánem já!“

„Říká kdo?“

„Já!“

„Haha! To by tvoje slovo muselo mít nějakou váhu!“

„Nenech se vysmát, má váhu! Jsem přece pánem tohoto domu a alfa samec k tomu!“

„Ty?! Ty nejsi ani beta štěně, natož psovitá šelma!“

„A co teda podle tebe jsem, ty chytrá?“

„Maximálně ustrašená surikata! Blbě čumíš, jen co přijdeš z práce! Kdybys byl alfa samec, tak ze mě serveš šaty a pořádně mi to uděláš! Ale ty? Ty impotente!“ Opovržlivě si odfrkla.

Otočila se.

Odcházela.

S řevem na ni zezadu skočil.

Skončilo to patovou situací.

Její patou v jeho rozkroku.

.

Latex

„Prostě dotek toho materiálu na kůži miluji.“

„To je možné, ale měl byste v tom chodit jen v soukromí.“

„Proč jako? Proč se mám omezovat v něčem, co mi dělá dobře?!“ už zvedal hlas.

„Tak za prvé v tom vypadáte jako obtloustlej potápěč, který až příliš rychle vystoupal z hlubin bez potřebné dekomprese. A za druhé si o tom budete moci popovídat s psychiatrem!“

„S jakým psychiatrem? To je omezování osobní svobody!“ křičel.

„Se svým, soudem přiděleným psychiatrem! Protože vloupat se v latexové kombinéze za noci k sousedce a způsobit jí smrt z vyděšení není rozhodně projevem duševního zdraví!“

.

Slezina

„Co tady vokouníš?! Slyšíš? S tebou mluvím!“

„Kdo? Co? Jako já?“

„S kým, čím! A kdo jinej?! Lidi už si stěžují, že tu voblejzá nějakej úchylák!“

„Jen koukám a přemýšlím, co tu je asi za akci, když sem přicházejí tak zvláštně oblečení lidé,“ nesměle pokrčil rameny. Ruce zasunul do kapes.

„Číst umíš?!“

„Ano, proč?“

„Protože tady na těch dveřích je cedule jako kráva: Dnes večer setkání milovníků fetiše.“

„Aha! A mohl bych…?“

„Dovnitř? Ty? Ne!“

„Proto, že jsem nesmělej?“

„Ne, protože seš úchyl! A teď plav, než tě ti milí lidé vyhmátnou a rozjebou tě na svoje módní doplňky!“

.

Pecivál

„Co tady děláš?!“

„Já? Vůbec nic.“

„Co kecáš?! Ty nás normálně šmíruješ!!!“

„Vám to vadí?!“

„Nooo…“ nadechovala se mužská část páru.

„Ty mlč!“ utnula jej rázně ta ženská. „Ty se jako rád koukáš? A nepřijde ti to divné?“

„Od čeho mám oči?“

„Přijde mi ujeté někoho sledovat při milování!“ pokračovala ona.

„Nejsem voyeur v tom pravém smyslu, ale pořád se radši podívám, než abych se zbytečně honil. Ať si to oddřou jiní. Jsem docela líný člověk.“

„Úchylák, to jsi!“ vypískla.

„To zase prrr! Já aspoň nesouložím za bílého dne u obchoďáku, kam si jdu nakoupit!“ ohradil se dotčeně šmírák.

.

Rendezvous

„Nechápejte mne špatně, slečno. Nepatřím k těm, kteří by si hledali přítelkyně pouze na jeden večer. Ha! Na výrazu Vaší tváře vidím náznak pochyb! Vy mi nevěříte?! To je smutné!“

Mechanismus zavrzal a dveře se přibouchly.

„A co vy, slečno? Vy byste si dala říct? Také ne?! Tak víte, co mi můžete!“

Odvrátil se a zaskřípal zuby.

Rozhlédl se po místnosti.

„Jste zde dnes poprvé, slečno? Nikdy jsem vás zde ještě neviděl! Ne, nebuďte tak chladná! Nevíte, o co přicházíte. NE?! Trhněte si tedy!

Pak že mrtvá holka nikdy neřekne ne!“ Zřízenec patologie naštvaně uklidil zbylá těla do chlaďáku.

.

Zahradník

„Zdravím, sousede. Rejpete se v zahrádce?“

„Ano. Víte, baví mě to.“