Copyright © John Gray

First published by: Harper Collins, New York

All Rights Reserved

© Translation Václav Černý, 1994

ISBN 978-80-7252-489-1

ÚVOD

Týden po narození naší dcery Lauren jsme byli oba, moje žena Bonnie i já, naprosto vyčerpáni. Lauren nás ani jednu noc nenechala vyspat. Bonnie byla při porodu šita a brala prášky proti bolestem. Sotva chodila. Zůstal jsem s ní pět dní doma, a pak jsem zase začal chodit do práce. Měl jsem dojem, že už je víceméně v pořádku.

Zatímco jsem byl pryč, došly jí prášky. Místo aby zavolala mně do kanceláře, požádala jednoho z mých bratrů, který byl v té době u nás na návštěvě, aby jí koupil. On na to však zapomněl a prášky nepřinesl. Tak se stalo, že měla celý den silné bolesti, a při tom se musela starat o mimino.

Neměl jsem tušení, že je na tom tak zle. Když jsem se vrátil, byla na pokraji nervového zhroucení. Já jsem si to špatně vyložil, myslel jsem, že něco vyčítá mně.

Řekla: „Celý den jsem měla bolesti… Došly mi prášky. Ležela jsem tady jako Lazar – a vám je to docela jedno!“

„Měla jsi mi zavolat!“ hájil jsem se.

Odpověděla: „Poprosila jsem tvého bratra, ale on zapomněl! Copak si myslíte, že si pro ně mohu dojít sama? Vždyť sotva chodím! Na mě vůbec nikdo nemyslí, všichni na mě kašlou!“

V té chvíli jsem vybuchl. Od začátku jsem k tomu neměl daleko. Štvalo mě, že viní mě, třebaže jsem o jejích potížích neměl tušení. Padlo mezi námi několik příkrých slov a já jsem zamířil ke dveřím. Byl jsem unaven, podrážděný a měl jsem všeho po krk. V tomhle ohledu jsem na to byli oba stejně.

A tu se stalo něco, co docela změnilo můj život.

Bonnie řekla: „Počkej prosím tě, nikam nechoď! Zrovna teď tě nejvíc potřebuji!

Všecko mě bolí. Celé dny jsem nespala. Prosím tě, poslouchej mě chvíli!“

Zastavil jsem se, abych ji vyslechl.

Řekla: „Johne Grayi, ty jsi dobrý kamarád do slunečného počasí! Dokud jsem sladká milující Bonnie, jsi tu pro mě, ale sotva na chvíli přestanu taková být, hned koukáš být za dveřmi.“

Pak se odmlčela a oči se jí zalily slzami. Když zase ovládla svůj hlas, pokračovala: „Zrovna teď mě všechno bolí. Nemám co dát, a v takové chvíli tě potřebuji nejvíc. Prosím tě, pojď ke mně a podrž mě. Nemusíš nic říkat. Potřebuju jen cítit tvé ruce.

Nechoď pryč, prosím tě!“

Šel jsem k ní a beze slova jsem ji objal. Plakala v mém náručí. Po několika minutách mi poděkovala, že jsem neodešel. Řekla, že potřebovala jen cítit, jak ji držím.

V té chvíli jsem si začal uvědomovat, co to znamená láska – láska bez výhrad.

Vždycky jsem se považoval za milujícího člověka. Ale ona měla pravdu. Byl jsem kamarád do slunečního počasí. Dokud byla šťastná a roztomilá, miloval jsem ji. Ale když byla nešťastná nebo otrávená, cítil jsem se dotčen a byl jsem hrubý nebo jsem utíkal.

Toho dne jsem ji poprvé neopustil. Zůstal jsem s ní a bylo to nádherné. Věnoval jse se jí, když mě opravdu potřebovala. To byla ta pravá láska. Vnímat druhého. Být s ním ve chvíli, kdy to potřebuje. Důvěřovat té lásce. Žasl jsem, jak je snadné jí být oporou, když mi ukáže, jak se to dělá.

Jak to, že jsem to nevěděl dřív? Potřebovala, abych k ní přišel a podržel ji, nic víc.

Žena by instinktivně pochopila, co Bonnie potřebuje. Já jako muž jsem neměl tušení, že pouhý dotyk, objetí a vyslechnutí je pro ni tak důležité. Když jsem si začal uvědomovat rozdíly mezi námi, začal jsem se také učit novému chování ke své ženě. Nikdy bych nevěřil, že dokážeme konflikt vyřešit tak snadno.

Ve svých předcházejících milostných poměrech jsem býval v těžkých chvílích lhostejný a nemilující, prostě proto, že jsem nevěděl, co jiného udělat. A výsledkem bylo, že mé první manželství bylo tak bolestné a obtížné. Příhoda s Bonnie mi ukázala, jak tento model vztahu změnit.

To mě inspirovalo. Věnoval jsem sedm let výzkumům, jak rozvinout a prohloubit vzájemné pochopení mužů a žen. Výsledky shrnuty v této knize. Když jsem za velmi praktických a konkrétních okolností zjistil, jak se mezi sebou muži a ženy liší, začal jsem si uvědomovat, že mé manželství by nemuselo být bojem. Oběma, mně i Bonnie, tohle nové poznání pomohlo výrazně zlepšit vzájemnou komunikaci a mohli jsme se víc těšit jeden z druhého.

Tím, že jsme dále zkoumali a poznávali vzájemnou rozdílnost, objevili jsme nové cesty k zlepšení svého vztahu. Naučili jsme se o vztazích mezi lidmi to, co naši rodiče nevěděli a nemohli nám to tedy předat. A když jsem se začal o tyto poznatky dělit s klienty, kteří se se mnou přicházeli radit, i jejich vztahy se obohatily. Doslova tisíce lidí, kteří se zúčastňovali mých víkendových seminářů, viděly, jak se jejich vztahy vůčihledně, ze dne na den mění.

Ještě po sedmi létech mi jednotlivce i dvojice stále hlásí úspěšná řešení. Dostávám fotografie šťastných manželských párů a jejich děti a dopisy, v nichž mi děkují, že jsem zachránil jejich manželství. Samozřejmě že jejich manželství zachránila vzájemná láska, ale kdyby se nenaučili jeden druhého lépe chápat, byli by se rozešli.

Susan a Jim spolu žili v manželství devět let. Jako většina ostatních dvojic se na počátku milovali, ale po létech frustrace a zklamání je vášeň opustila a byli rozhodnuti se rozejít. Než však dosáhli rozvodu, zúčastnili se mého víkendového semináře o vzájemných vztazích. Susan říkala: „Už jsme zkusili všechno, aby náš vztah fungoval. Jsme prostě příliš rozdílní.“

Na semináři se k svému překvapení dozvěděli, že rozdíly mezi nimi jsou nejen zcela normální, ale že se s nimi dalo předem počítat. Dozvěděli se, že jiné dvojice prožívají přesně totéž. Tak se během pouhých dvou dnů Susan a Jim naučili chápat muže i ženy zcela nově.

Znovu se do sebe zamilovali. Jejich vztah se zázračně změnil. Už neuvažovali o rozvodu, ale radovali se, že stráví zbytek života spolu. Jim řekl: „To, že jsme se dozvěděli, jaký je mezi námi rozdíl, mi vrátilo mou ženu. To je ten největší dar, jaký jsem mohl dostat. Už se zase milujeme.“

O šest let později mě pozvali, abych se přijel podívat na jejich nový dům a rodinu. Stále ještě se milovali. A stále mi byli vděční, že jsem jim pomohl navzájem se pochopit a zůstat spolu.

Třebaže se na tom faktu, že ženy a muži jsou rozdílní, skoro všichni shodneme, mnoha lidem stále ještě není jasné, jak jsou rozdílní. Za posledních deset let bylo napsáno mnoho knih snažících se ty rozdíly definovat. Třebaže bylo dosaženo významného pokroku, mnohé z těchto knih jsou jednostranné a bohužel posilují nedůvěru a averzi k opačnému pohlaví. Na jedno pohlaví se v nich zpravidla hledí jako na zotročované tím druhým. Ukázala se potřeba zasvěceného návodu k pochopení, čím se od sebe liší zdraví mužové a ženy.

K zlepšení vztahů mezi pohlavními je nutné si uvědomit rozdíly, které mezi námi jsou – stoupne tím sebedůvěra a vědomí osobní důstojnosti, vzroste vzájemná důvěra i osobní zodpovědnost, a tak se vytvoří podmínky pro kvalitnější spolupráci a větší míru lásky. Na základě průzkumu mezi více než 25 000 účastníků mých seminářů o vzájemných vztazích se mi podařilo rozdíly mezi muži a ženami jasně definovat. Stačí si je prostudovat, a hned pocítíte, jak se ve vás hroutí zdi nedůvěry a resentimentů.

Výsledkem toho, že otevřete své srdce, bude větší schopnost odpouštět a vzrůstající potřeba dávat a přijímat lásku a oporu. S tímto novým poznáním budete, jak doufám, s to překročit návrhy v této knize předložené a vytvořit si vlastní způsob, jak rozvíjet láskyplné vztahy k opačnému pohlaví.

Všechny zásady formulované v této knize byly ověřeny a vyzkoušeny. Nejméně 90 procent z oněch více než 25 000 dotazovaných se v těchto popisech s nadšením poznalo. Pakliže se přistihnete, jak při čtení této knihy pokyvujete hlavou a říkáte: „Ano, mluvíte o mně,“ nebudete rozhodně sami. A uplatnění zásad této knihy vám nepochybně prospěje zrovna tak, jako prospělo jiným.

Kniha Muži jsou z Marsu, ženy z Venuše rozvíjí novou strategii zmínění napětí ve vzájemných vztazích a posílení lásky tím, že poprvé dopodrobna seznamuje s tím, jak se ženy a muži od sebe liší. Dále překládá praktické návrhy, jak zmenšit pocit marnosti a zklamání a naopak zvětšit štěstí a intimitu. Vzájemné vztahy nemusí být bojem. Napětí, sváry a konflikty vznikají jen tehdy, když jeden druhého nechápe.

Příliš mnoho lidí je zklamalo ve svých vztazích. Milují své partnery, ale když vznikne napětí, nevědí, jak to napravit. Když pochopíte, jak zásadně jiní jsou muži a ženy, naučíte se novým způsobům jak s opačným pohlavím jednat, jak mu naslouchat a jak mu být oporou. Naučíte se, jak lásku, které jste hodni, tvořit. Až budete tuhle knihu číst, budete se možná divit, jak se někomu může podařit mít úspěšný vztah bez ní.

Muži jsou z Marsu, ženy z Venuše je příručka láskyplných vztahů devadesátých let tohoto století. Ukazuje, jak se ženy a muži od sebe liší ve všech oblastech života. Muži a ženy nejen že jinak komunikují, oni také jinak myslí, cítí, vnímají, reagují, milují a hodnotí. Vypadá to skoro, jako kdyby pocházeli z různých planet, hovořili různými jazyky a vyžadovali jinou stravu.

Rozvedené poznání rozdílů mezi námi pomůže překonat pocit marnosti v jednání s opačným pohlavím a umožní je pochopit. Nedorozumění bude pak snadné překlenout anebo se jim od samého počátku vyhnout. Nepřiměřená očekávání se snadno napraví. Když si uvědomíte, že váš partner se od vás liší jako obyvatel jiné planety, můžete spolu přes všechny rozdíly klidně žít a spolupracovat, místo abyste jim čelili nebo se snažili je odstranit.

A co je nejdůležitější, v této knize se naučíte praktickým technikám, jak řešit problémy, které z našich vznikají. Tato kniha není tedy pouhou teoretickou analýzou psychologických rozdílností, nýbrž i praktickou učebnicí, jak s úspěchem vytvářet láskyplné vztahy.

Pravdivost těchto zásad je sama od sebe zřejmá a lze ji ověřit na základě vaší vlastní zkušenosti stejně jako zdravým „selským“ rozumem. Mnohé příklady jednoduše a stručně vyjadřují to, co jste dávno tušili. Takové ověření vám pomůže být sebou samými a neztrácet sama ve vztahu k druhému.

Muži na to obvykle reagují takto: „Přesně takový jsem. Copak jste se zaměřil zrovna mě? Už mi nepřipadá, že se mnou něco není v pořádku.“

Ženy často říkají: „Konečně je manžel ochoten mě vyslechnout. Nemusím se rvát o své místo na slunci. Když vysvětlujete rozdíly mezi námi, můj manžel to chápe. Díky za to!“

To je jen několik málo z tisíců povzbudivých komentářů, které nám lidí sdělují, když se dozvědí, že jsou muži z Marsu a ženy z Venuše. Výsledky tohoto nového programu umožňujícího pochopit opačně pohlaví jsou nejen převratné, ale také dlouhodobé. Ovšem že cesta za láskyplným vztahem může být občas kamenitá. Problémům se docela vyhnout nelze. Ale tyto problémy mohou být pramenem neshod a odporu, nebo příležitostí k prohloubení vzájemné lásky a intimity, pochopení a důvěry. Rozbory v této knize nejsou „zmizík“ k odstranění všech problémů. Místo toho nabízejí nový přístup, díky němuž se vám vaše vztahy mohou stát oporou při řešení problémů, které teprve nastanou. Když se s nimi seznámíte, budete mít v rukou nástroje, jak získat lásku, které jste hodni, a jak poskytnout vašemu partnerovi lásku a oporu, jichž je hoden on.

Dělám v této knize mnoho obecných závěrů o mužích a ženách. Pravděpodobně shledáte, že některé poznámky jsou pravdivější než jiné… každý z nás je totiž jedinečný a neopakovatelný a má svou jedinečnou zkušenost. Někdy na mých seminářích páry i jednotlivci zjistí, že odpovídají příkladům mužů a žen, ale v obráceném poměru. Muž odpovídá v mém popisu ženě zase muži. Říkám tomu prohozené role.

Pakliže zjistíte, že patříte mezi takové prohozené role, rád bych vás ujistil, že je všechno v pořádku. Když se vás něco v této knize netýká, doporučuji, abyste to buď ignorovali (a přešli k něčemu, co se vás týká), anebo abyste hlouběji nahlédli do sama sebe. Mnozí muži zapírají některé své mužské vlastnosti v domnění, že se tím projeví více lásky a péče. A některé ženy naopak zapírají některé ze svých ženských vlastností, aby se prosadily v oblasti, která cení mužské vlastnosti. Je-li tohle váš případ, pak využijete-li návrhy, strategie a techniky z této knihy, nejen že vložíte více vášně do svých vztahů, ale podaří se vám stále lépe vyvažovat své mužské a ženské povahové rysy.

Já v této knize nekladu přímo otázku, proč jsou muži a ženy různí. To je komplikovaná otázka, na níž existuje mnoho odpovědí, počínaje biologickými rozdíly, přes vliv rodičů, výchovu a pořadí narození po kulturní působení společnosti, životní prostředí a historii. (Tyto otázky probírám velmi podrobně ve své knize Muži, ženy a vztahy: Smír s opačným pohlavím.)

Třebaže se blahodárné účinky návodů z této knihy projevují okamžitě, nekončí tím potřeba terapie a poraden pro narušené vztahy nebo ztroskotance z nefunkčních rodin. I zdraví jedinci někdy potřebují léčbu nebo radu ve chvílích nebezpečí. Pevně věřím v proměny, k nimž dochází pomocí léčby, manželských poraden a skupinové psychoterapie.

Přesto často slýchám, že lidem přineslo větší užitek toto nové pochopení než celá léta terapie, pokud jim základní předpoklady umožnily úspěšně aplikovat tyto návody v jejich životě a vztazích.

Jestliže naše minulost byla dysfunkční, pak stále, i po létech léčby a docházky do léčebných skupin, potřebujeme pozitivní obraz zdravého vztahu. Tato kniha takový pohled poskytuje. Na druhé straně i když byla naše minulost plná lásky a vzájemné péče, časy se mění a neustále se vyžaduje nový přístup k vztahům mezi pohlavími. Je důležité naučit se novými a zdravým způsobům kontaktů a komunikace.

Jsem přesvědčen, že návody v této knize mohou být užitečné pro každého. Jediná výtka, kterou slýchám od účastníků svých seminářů a čítám v dopisech, které dostávám, je: „Kéž by mi to byl někdo řekl dřív!“

Nikdy není příliš pozdě zvětšit podíl lásky ve vašem životě. Jen se potřebujete naučit něčemu novému. Ať už se léčíte nebo ne, pakliže toužíte mít uspokojivější vztahy k opačnému pohlaví, je tato kniha určena vám.

Mám radost, že vám mohu předat knihu Muži jsou z Marsu, ženy z Venuše. Nechť vaše moudrost i láska neustále vzrůstá! Kéž klesne počet rozvodů a stoupne počet šťastných manželství! Naše děti si zaslouží lepší svět.

John Gray

15. listopadu 1991

Mill Valley, Kalifornie

KAPITOLA 1

MUŽI JSOU Z MARSU A ŽENY Z VENUŠE

Představme si, že muži jsou z Marsu a ženy z Venuše. Kdysi dávno Marťané objevili svými dalekohledy Venušanky. Už při prvním spatření v nich Venušanky vyvolaly city, které nikdy před tím nepoznali. Zamilovali se do nich, rychle vynalezli cestování v meziplanetárním prosotoru a letěli na Venuši.

Venušanky Marťany přijaly s otevřenou náručí. Vždycky tušily, že jednoho dne přijdou. Jejich srdce byla dokořán otevřena lásce, kterou dosud nikdy nepocítily.

Láska mezi Venušankami a Marťany byla zázračná. Těšilo je být spolu, žít spolu a sdílet se navzájem. Třebaže pocházeli z jiných světů, radovali se ze svých rozdílů. Celé měsíce se učili znát jeden druhého, zkoumali a hodnotili své rozdílné potřeby, záliby a způsoby chování. Celá léta spolu žili v lásce a harmonii.

Pak se rozhodili odletět na Zem. Zpočátku bylo všechno krásné a podivuhodné. Ale zemská atmosféra udělala svoje a jednoho dne se všichni probudili se zvláštním druhem ztráty paměti – byla to selektivní ztráta paměti!

Jak Marťané, tak Venušanky zapomněli, že pocházejí z různých planet a že se od sebe nutně liší. Toho rána se z jejich paměti vymazalo všechno, co se naučili o svých rozdílech. A od toho dne mezi nimi začaly konflikty.

PAMATUJEME SI, ŽE JSME JINÍ

Když si muži a ženy nejsou vědomi své rozdílnosti, nutně se dostanou do sporu. Na opačné pohlaví se obyčejně zlobíme a cítíme se frustrováni, protože jsme na tuto důležitou pravdu zapomněli. Očekáváme, že opačné pohlaví nám bude podobnější. Toužíme, aby „chtěli to, co chceme my“ a „cítili tak, jako cítíme my“.

Mylně se domníváme, že naši partneři, jestliže nás milují, budou reagovat a chovat se určitým způsobem – tak, jak reagujeme a chováme se my, když někoho milujeme. V tom se musíme vždycky znovu a znovu zklamat a brání nám to promluvit si s láskou o rozdílech mezi námi.

Mylně se domníváme, že naši partneři, jestliže nás milují,
budou reagovat a chovat se určitým způsobem –
tak jak reagujeme a chováme se my, když někoho milujeme.

Muži mylně předpokládají, že ženy budou myslet, komunikovat a reagovat stejně jako muži, a ženy mylně předpokládají, že muži budou cítit, komunikovat a reagovat stejně jako ženy. Zapomněli jsme, že mezi muži a ženami je velký rozdíl. A výsledkem je že jsou naše vztahy plny třenic a konfliktů.

Když si ty rozdíly jasně uvědomíme, výrazně se zmenší nedorozumění při jednání s opačným pohlavím. Když člověk neztrácí ze zřetele, že muži jsou z Marsu a ženy z Venuše, dá se všechno snadno vysvětlit.

PŘEHLED ROZDÍLŮ MEZI NÁMI

V celé této knize budu velmi podrobně rozdíly mezi námi probírat. Každá kapitola vám přinese nějaký nový a rozhodující poznatek. Toto jsou hlavní rozdíly, které hodlám zkoumat:

V kapitole 2 se hodlám věnovat tomu, že hodnotové stupnice mužů a žen se zásadně liší, a pokusím se pochopit dvě největší chyby, kterých se ve vztahu k opačnému pohlaví dopouštíme: muži mylně nabízejí řešení a podceňují city, kdežto ženy nabízejí nežádané rady a vedení. Pochopíme-li naše marťanské a venušanské zázemí, bude nám jasné, že se muži i ženy těchto chyb dopouštějí nevědomky. Budeme-li si těchto rozdílů vědomi, dokážeme tuto chybu napravit a reagovat na sebe navzájem produktivnějším způsobem.

V kapitole 3 se dozvíme, jak různě se muži a ženy vyrovnávají se stresem. Marťané se obvykle stáhnou stranou a tiše přemýšlejí o tom, co je trápí, kdežto Venušanky cítí instinktivní potřebu o tom, co je trápí, mluvit. Naučíme se novým strategiím, jak dosáhnout v takových konfliktních situacích toho, co potřebujeme.

Jak motivovat opačné pohlaví budeme zkoumat v kapitole 4. Muže motivuje, když cítí, že je někdo potřebuje, kdežto ženy, když jsou milovány. Budeme hovořit o třech stupních, jak zlepšit vzájemné vztahy, a zkoumat, jak překlenout největší nebezpečí: muži potřebují překonat svůj odpor lásku dávat a ženy svůj odpor lásku přijímat.

V kapitole 5 se dozvíme, že si muži a ženy zpravidla nerozumějí, protože hovoří různými jazyky.

Najdete tam marťansko-venušanský frazeologický slovník, abyste si mohli přeložit obvykle špatně pochopené obraty. Dozvíte se, že muži a ženy mluví, a dokonce i přestávají mluvit ze zcela různých důvodů. Ženy se dozvědí, co mají dělat, když muž přestane mluvit, a muži se naučí lépe naslouchat a neznechutit se.

V kapitole 6 zjistíte, že muži a ženy mají jinou potřebu důvěrnosti. Muž se dostane do těsné blízkosti, ale pak cítí potřebu odstrčit. Ženy se naučí, jak na tohle odstrčení reagovat tak, aby muž hned zase přiskočil jako gumový podvazek. Ženy se také dozvědí, kdy je nejlépe si mužem důvěrně pohovořit.

V kapitole 7 budeme zkoumat, jak ženiny citové vztahy ritmicky stoupají a klesají jako vlny. Muži se dozvědí, jak těmto občas nenadálým výkyvům citů porozumět. Muži se rovněž naučí poznat, kdy je žena nejvíc potřebuje a jak jí v takové chvíli vhodně pomoci, aniž by je to stálo oběti.

V kapitole 8 zjistíte, že muži a ženy skýtají ten druh lásky,který sami potřebují, a nikoli ten, jaký potřebují jejich partneři. Muži především potřebují lásku důvěřivou, přijímající a oceňující. Ženy potřebují především lásku pečující, chápavou a respektující. Dozvíte se o šesti nejběžnějších způsobech, jak nevědomky svého partnera odradit.

V kapitole 9 se dozvíte, jak se vyhnout trapným hádkám. Muži se dozvědí, že chovají-li se, jako kdyby měli vždycky pravdu, mohou se připravit o ženiny city. Ženy se dozvědí, že nevědomky vysílají odsuzující signály místo prostého nesouhlasu, čímž vyvolávají mužovy obranné reakce. Bude probrána anatomie hádky s mnoha praktickými návrhy, jak obnovit a udržet komunikaci.

Kapitola 10 ukáže, že muži a ženy vedou rozdílné účty. Muži se dozvědí, že pro Venušanky má každý dárek z lásky stejnou hodnotu, bez ohledu na velikost. Místo aby se soustředili na velké dary, je třeba mužům připomenout, že malé projevy lásky jsou stejně důležité; je uvedeno 101 způsobů, jak zvýšit vůči ženám své skóre. Naproti tomu ženy se naučí zaměřit svou energii tak, aby nad muži skórovali tím, že jim dají to, co muži chtějí.

V kapitole 11 se dozvíte, jak komunikovat v obtížných chvílích. Hovoří se v ní o různých způsobech, jak muži a ženy skrývají své city, a zároveň o tom, jak je potřebné city sdílet. Doporučuje se v ní i technika psaní milostných dopisů k vyjádření negativních jako způsob, jak získat větší lásku a odpuštění.

Proč je pro Venušanky těžší žádat o pomoc, se dozvíte v kapitole 12, stejně jako to, proč Marťané obvykle prosbu odmítnou. Dozvíte se, jak slova „mohl bys“ nebo „můžeš“ dovedou muže vytočit, a co je třeba říkat místo toho. Naučíte se tajemství, jak pobídnout může, aby dával víc, a objevíte v různých formách magickou moc stručnosti, přímosti a správné formulace.

V kapitole 13 objevíte čtyři období lásky. Realistický pohled na to, jak se láska mění a roste, vám pomůže překonat nevyhnutelné překážky, které se vynoří v každém vztahu. Naučíte se, jak vaše minulost nebo minulost vašeho partnera může ovlivňovat váš přítomný vztah, a objevíte jiné důležité způsoby, jak udržet magii lásky živou.

V každé kapitole knihy Muži jsou z Marsu, ženy z Venuše objevíte nová tajemství, jak vytvořit láskyplné a trvalé vztahy. S každým novým objevem vzroste vaše schopnost prožit uspokojivý vztah.

DOBRÉ ÚMYSLY NESTAČÍ

Zamiliování je vždycky magické. Vyvolává iluzi, jako kdyby láska měla trvat věčně. Naivně se domníváme, že se nás netýkají problémy, které měli naši rodiče, že naše láska nikdy nezemře, že bude trvat navždy a že je nám souzeno být věčně šťastni.

Jenže kouzlo pomine a začne všední život, a pak se ukáže, že muži stále očekávají, že ženy budou uvažovat a jednat jako muži, a ženy očekávají, že muži budou cítit a chovat se jako ženy. Pokud si nejsme jasně vědomi rozdílů mezi námi, nedovedeme si najít čas k tomu, abychom jeden druhého pochopili a respektovali. Stanou se z nás nároční, vyčítaví, odsuzující a netolerantní lidé.

I přes ty nejlepší a nejláskyplnější úmysly láska umírá. Občas se připletou problémy. Začnou výčitky. Komunikace se přeruší. Roste nedůvěra. Výsledkem je odpor a vyhánění z vědomí. Kouzlo lásky je pryč.

Ptáme se sami sebe:

Jak se to stalo?

Proč se to stalo?

Kdy se nám to stalo?

V odpovědi na tyto otázky vyvinuly největší mozky lidstva skvělé a komplikované filosofické a psychologické modely. Ale staré vzory se stále vracejí. Láska umírá. Stává se to skoro všem.

Každý den miliony jedinců hledají partnera, s nímž by zažili mimořádnou lásku. Každý rok se miliony párů s láskou spojí a pak se bolestně rozcházejí, protože city lásky ztratily. Z těch, kteří si byli schopni udržet lásku aspoň do té doby, než se vzali, jen 50 procent jich spolu zůstane. Z těch, kteří spolu zůstávají, možná dalších 50 procent žije ve vztazích nenaplněných. Zůstávají spolu z přátelství, z povinnosti nebo ze strachu začít znovu.

Skutečně jen velmi málo lidí je schopno v lásce růst. Ale stává se to. Když jsou muži a ženy schopni respektovat a přijmout rozdíly mezi sebou, je tu šance, že jejich láska rozkvete.

Když jsou muži a ženy schopni
respektovat a přijmout rozdíly mezi sebou,
je tu šance, že jejich láska rozkvete.

Pochopením skrytých rozdílů opačného pohlaví získáme schopnost úspěšněji dávat a přijímat lásku, která je v našich srdcích. Tím že uznáme a správně zhodnotíme rozdíly, můžeme nalézt tvůrčí řešení, díky nimž můžeme dosáhnout toho, co chceme. A co je ještě důležitější – můžeme se naučit co nejlépe milovat a být co největší oporou lidem, na nichž nám záleží.

Láska je kouzlo a může vydržet, pokud jsem si vědomi rozdílů mezi námi.

KAPITOLA 2

PAN ZAŘÍDIL A KOMISE PRO ZDOKONALENÍ VNITŘNÍCH ZÁLEŽITOSTÍ

To, nač si ženy nejčastěji stěžují, když je řeč o mužích, je, že je muži nikdy nevyslechnou. Muž ženu buď docela ignoruje, když s ním mluví, nebo si poslechne pár vět, dozví se, co ji znepokojuje, a pak si hrdě nasadí svůj klobouk pana Zařídila a navrhne jí řešení, jak to udělat, aby se cítila lépe. Je zmaten, když žena tohle láskyplné gesto neocení. Kdyby mu do nekonečna opakovala, že ji vůbec neposlouchá, nedojde mu to a dělá stále totéž. Žena chce vcítění, ale on se domnívá, že chce řešení.

To, nač si nejčastěji stěžují muži, když je řeč o ženách, je, že je ženy pořád chtějí změnit. Když žena muže miluje, má pocit, že odpovídá za jeho růst, a snaží se mu pomoci zlepšit způsob, jak dělá své věci. Vytvoří Komisi pro zdokonalení vnitřních záležitostí, a on se stane jejím hlavním objektem. Kdyby se bránil sebevíc, žena čeká na první příležitost, aby mu mohla pomoci a říci mu, co má dělat. Ona to považuje za projev péče, kdežto on si myslí, že je to způsob kontroly. Jediné, co chce, je, aby ho brala.

Tyto dva problémy se dají definitivně vyřešit tím, že především pochopíme, proč muži nabízejí řešení a proč se ženy snaží o zlepšení. Pokusme se vrátit zpět v čase a pozorováním života na Marsu a na Venuši – ještě před tím, než se obyvatelé těch planet navzájem objevili a přišli na Zem – si udělat představu o vnitřním životě mužů a žen.

ŽIVOT NA MARSU

Marťané cení sílu, schopnosti, výkonnost a úspěch. Vždycky všechno dělají tak, aby se předvedli a dokázali svou sílu a obratnost. Jejich osobnost je určována schopností dosáhnout výsledků. Prožívají uspokojení především tehdy, jsou-li úspěšní a výkonní.

Mužova osobnost je určována
jeho schopností dosáhnout výsledků.

Všechno na Marsu je odrazem této situace. Dokonce i oblečení je tam navrženo tak, aby vyjadřovalo kvalifikaci a schopnosti. Policisté, vojáci, obchodníci, vědci, taxikáři, montéři a šéfové nosí uniformu nebo aspoň pokrývku hlavy ukazující jejich schopnost a sílu.

Nečtou časopisy jako Psychologie dnes, Osobnost nebo Lidé. Více se zabývají činností mimo dům, jako je lov, rybaření nebo automobilové závody. Zajímá je zpravodajství, předpověď počasí na zítřek a sport – a skoro vůbec se nestarají o romány a příručky typu Pomoz si sám.

Více je zajímají „věci“ a „děje“ než lidé a city. Dokonce i tady na Zemi, když ženy sní o romantice, muži sní o silných automobilech, rychlejších počítačích, technických novinkách, všelijakých „hejblatech“ a nové, výkonnějších technologii. Muži se zabývají věcmi, které jim umožňují projevit sílu tím, že něco vytvářejí a dosahují svých cílů.

Dosahovat svých cílů je pro Marťana velice důležité, protože to je jeho způsob, jak dokázat svou schopnost a mít díky tomu dobrý pocit. Marťané jsou pyšní, že si dělají všechno sami. Nezávislost je symbolem výkonnosti, síly a schopnosti.

Znalost těchto marťanských vlastností může ženě pochopit chápat, proč se muži tak brání „napravování“ a poučování. Nabídnout muži nežádoucí radu znamená předpokládat, že by na to, co má dělat, sám nepřišel, nebo že by to nedokázal. Na tohle jsou muži velice citliví, protože prokázat své schopnosti je pro ně velice důležité.

Nabídnout muži něžádanou radu
znamená předpokládat, že by na to, co má dělat,
sám nepřišel, nebo že by to nedokázal.

Protože Marťan se se svými problémy zásadně potýká sám, zřídka o nich hovoří, pokud nepotřebuje odbornou radu. Uvažuje takto: „Proč do toho zatahovat někoho jiného, když to mohu udělat sám?“ Nechává si své problémy pro sebe, pokud nepotřebuje pomoc druhého k tomu, aby našel řešení. Žádat pomoc, když člověk něco může udělat sám, se považuje za známku slabosti.

Když však opravdu potřebuje pomoc, je známkou moudrosti, když ji sežene. V takovém případě vyhledává někoho, koho si váží, a s ním o svých problémech hovoří. Začít řeč o problému znamená na Marsu žádat o radu. Druhý Marťan se takovou příležitostí cítí poctěn. Automaticky si nasadí klobouk pana Zařídila, chvíli poslouchá a pak poskytne nějaké rady. A co rada, to skvost.

Tento marťanský zvyk je jedním z důvodů, proč muži instinktivně nabízejí řešení, když ženy hovoří o svých problémech. Když žena zcela bez jakéhokoli záměru projeví znepokojení nebo se snaží nahlas ventilovat své všední problémy, muž se mylně domnívá, že žádá nějakou odbornou radu. Hned si nasadí čepici pana Zařídila a začne radit; to je jeho způsob, jak projevit lásku a ochotu pomoci.

Chce ženě pomoci vyřešit její problémy, aby se cítila lépe. Chce jí být užitečný. Má pocit, že jeho snaha může být oceněna, a on sám se tak stane hodným její lásky, když je jeho schopností využito k řešení jejích problémů.

Když však navrhne řešení a žena pořád ne a ne se uklidnit, je pro něho stále nesnadnější ji poslouchat, protože ona jeho řešení zřejmě odmítá – a on si připadá stále méně užitečný.

Vůbec ho nenapdne, že by mohl poskytnout oporu už tím, že projeví pochopení a zájem. Neví, že na Venuši hovor o problémech není výzvou k navržení řešení.

ŽIVOT NA VENUŠI

Venušanky mají jinou škálu hodnot. Cení si lásky, komunikace, krásy a vzájemných vztahů. Tráví spoustu času tím, že se navzájem utěšují, konejší a pomáhají si. Jejich osobnost je určována city a kvalitou jejich vztahů. Docházejí naplnění tím, že sdílejí a uvádějí ve vztah.

Ženina osobnost
je určována city
a kvalitou jejích vztahů.

Tyto hodnoty se na Venuši projevují ve všem. Venušanky věnují větší úsilí snaze žít spolu v harmonii, pospolitosti a láskyplné spolupráci, než stavbě dálnic a výškových budov. Vztah je pro ně důležitější než práce a technika. V mnoha směrech se jejich svět pravým opakem Marsu.

Nenosí uniformy jako Marťané (aby dokázaly svou schopnost). Naopak je těší strojit se každý den jinak, podle toho, jak se cítí. Osobní vyjádření, zejména v citech, je pro ně velice důležité. Jsou schopny se dokonce převlékat několikrát denně, když se jejich nálada změní.

Komunikace je pro ně věcí prvotní důležitosti. Projevovat osobní pocity je důležitější než dosahovat cílů a úspěchu. Rozmlouvat a udržovat vztahy s druhými je pro ně zdrojem nesmírného uspokojení.

Tohle muž těžko pochopí. Může se přiblížit pochopení ženského prožitku sdílení a vztahu, když si je srovná s uspokojením, které cítí, když zvítězí v závodě, dosáhne nějakého cíle nebo vyřeší nějaký problém.

Ženy, místo aby byly orientovány na cíl, jsou orientovány na vztah; více jim záleží na tom, aby vyjádřily svou laskavost, lásku a péči. Dva Marťané jdou spolu na oběd, aby prodebatovali nějaký společný plán nebo obchod; mají problém, který chtějí řešit. Navíc je pro Marťany návštěva restaurace efektivní způsob, jak se dostat k jídlu: odpadá shánění, odpadá vaření, odpadá mytí nádobí. Pro Venušanky je společný oběd příležitost, jak udržovat vztah, tj. jak poskytnout oporu a zároveň si ji od přítele či přítelkyně vyžádat. Ženský rozhovor v restauraci může být velice otevřený a důvěrný, skoro jako rozhovor mezi lékařem a pacientem.

Na Venuši každá studuje psychologii a má z ní přinejmenším doktorát. Zájmem všech je rozvoj osobnosti, duchovna a všeho, co může podporovat život, zdraví a růst. Venuše je plná parků, salónů krásy, nákupních středisek a restaurací.

Venušanky jsou velmi intuitivní. Rozvinuly v sobě tuto schopnost za celá staletí předvídání potřeb druhých. Pyšní se tím, že jsou si vědomy potřeb a citů ostatních. Nabídnout pomoc a oporu jiné Venušance bez požádáním projevem velké lásky.

Protože pro Venušanku není tak zásadně důležité prokázat vlastní schopnost, nabídnout pomoc se nepovažuje za dotěrnost a požádat o pomoc není projevem slabosti. Muž se ovšem může cítit dotčen, když mu žena nabídne radu, protože to chápe jako projev nedůvěry v jeho schopnost vyřešit to sám.

Žena o této mužské citlivosti nemá ponětí, protože jí naopak dělá dobře, když jí druhý nabídne pomoc. Dává jí to pocit, že je milována a hýčkána. Jenže v muži taková nabídka pomoci vyvolá spíš pocit neschopnosti, slabosti nebo dokonce neoblíbenosti.

Na Venuši je projevem péče radit a navrhovat. Venušanky jsou hluboce přesvědčeny, že všechno, co funguje, může fungovat ještě lépe. Mají v povaze touhu věci zlepšovat. Když jim na někom záleží, bez zábran ho upozorňují, co se dá zlepšit, a navrhují, jak to udělat. Poskytnout radu a konstruktivní kritiku je aktem lásky.

Na Marsu je tomu jinak. Marťané jsou orientováni spíše na řešení. Pakliže něco funguje, je jich heslem neměnit to. „Nic neopravovat, dokud se to nerozbilo“ je běžný přístup k věci, dalo by se to chápat jako úsloví.

Když se žena snaží muže zlepší, cítí to on jako snahu opravit ho. Přijímá to jako sdělení, že je porouchaný. Při tom ženu vůbec nenapadne, že její láskyplná snaha pomoci mu ho může ponižovat. Mylně se domnívá, že mu prostě pomáhá růst.

PŘESTAŇTE DÁVAT RADY

Pokud si žena tohoto rysu mužské povahy není vědoma, může se snadno stát, že se nevědomky a neúmyslně dotkne člověka, kterého má nejraději, ba že ho dokonce urazí.

Tom a Mary jedou například na večírek. Tom řídí. Zhruba po dvaceti minutách, když už poněkolikáté jedou kolem téhož bloku, začne být Mary jasné, že Tom zabloudil. Navrhne tedy, aby se někoho zeptal. Tom reaguje nápadným mlčením. Nakonec se na ten večírek dostanou, ale napětí mezi nimi trvá celý večer. Mary nemá nejmenší tušení, co mu mohlo zkazit náladu.

Z její strany přece šlo o sdělení: Miluji tě a záleží mi na tobě, proto ti nabízím pomoc.

On to však přjal jako urážku. Slyšel v tom docela jiné sdělení: Nevěřím, že nás tam dovezeš. Jsi neschopný!

Mary, která neví, jak se žije na Marsu, nemůže ocenit, jak důležité pro Toma je dosáhnout cíle bez pomoci. Tím, že mu nabídla pomoc, ho urazila. Jak jsme viděli, Marťané nikdy neradí, nejsou-li požádání. Chcete-li Marťanovi prokázat úctu, musíte vždycky předpokládat, že své problémy dovede vyřešit sám, pokud nepožádá o pomoc.

Mary neměla ponětí, že když Tom zabloudil a začal jezdil kolem téhož bloku, měla skvělou přílžitost projevit mu svou lásku a podporu. Byl v té chvíli zvlášť zranitelný a potřeboval nějaký projev lásky. Kdyby ho v té chvíli byla poctila tím, že by mu neradila, byl by to dar stejné hodnoty, jako když jí on koupí krásnou kytici nebo napíše milostné psaní.

Až se Mary poučí o Marťanech a Venušankách, bude umět Tomovi v takových těžkých okamžicích poskytnout oporu. Až příště zabloudí, nenabídne mu Mary„pomoc“, ale zhluboka se nadechne, uvolní se a v hloubi srdce ocení, co se Tom pro ni snaží udělat. A Tom ocení její upřímnou snahu a důvěru.

Obecně vzato, když žena nabídne nevyžádanou radu nebo se snaží muži „pomoci“, nemá ponětí, jak nezaslouženě kritická a nemilující mu může připadat. Třebaže je její záměr láskyplný, její nabídka uráží a zraňuje. Mužova reakce může být nepřiměřeně prudká, zejména pokud si připadal jako dítě kritizován anebo viděl, jak matka kritizuje jeho otce.

Obecně vzato, když žena nabídne nevyžádanou radu
nebo se snaží muži „pomoci“, nemá ponětí, jak nezaslouženě
kritická a nemilující mu může připadat.

Pro mnoho mužů je velice důležité dokázat, že jsou s to dosáhnout svého cíle, i když jde o takovou maličkost jako dojet do restaurace nebo na večírek. Zcela paradoxně mohou být citlivější na drobnosti než na důležité věci. Cítí to asi takto: „Jestliže se mi nedá věřit, že dokážu jednoduché věci, jako je dopravit nás na večírek, jak by mi mohla věřit, že dokážu něco významného?“ Muži, stejně jako jejich marťanští předkové, jsou hrdi na to, že jsou odborníci, zejména pokud jde opravování mechanických předmětů, hledání místa nebo řešení problémů. To jsou situace, kdy potřebují nejvíce ze všeho láskyplné pochopení a nikoli radu nebo kritiku.

UČTE SE NASLOUCHAT

Stejně tak muž, když nechápe, jak se žena liší, může věci jen zhoršit, když se snaží pomoci. Muži by si měli pamatovat, že ženy hovoří o problémech hlavně proto, aby se přiblížily; nemusí jim vždycky jít o řešení.

Velmi často se chce žena prostě podělit o své denní pocity, a její manžel, v domnění, že jí pomáhá, ji přerušuje souvislým proudem návrhů, jak řešit její problémy. A diví se, jak to, že není ráda.

Velmi často se chce žena prostě podělit o své denní pocity,
a její manžel, v domnění, že jí pomáhá, ji přerušuje
souvislým proudem návrhů, jak řešit její problémy.

Mary například přijde domů po vyčerpávajícím dni. Chce a potřebuje se podělit o své dojmy.

Řekne: „Tam je taková spousta práce. Nemám ani chvilku pro sebe.“

Tom řekne: „Tak dej výpověď. Nemusíš se tak dřít. Najdi si něco, co ti vyhovuje.“

Mary řekne: „Ale když já tu práci mám ráda. Oni si prostě představují, že všechno změním po jejich první poznámce.“

Tom řekne: „Neposlouchej je. Dělej prostě to, co můžeš.“

Mary řekne: „Já jsem ale! Představ si, docela jsem zapomněla zatelefonovat tetě!“

Tom řekne: „S tím se netrap, ona to pochopí.“

Mary řekne: „Víš, v jaké je situaci? Ona mě potřebuje.“

Tom řekne: „Děláš si Zbytečné starosti. A pak z toho jsi nešťastná.“

Mary řekne pohněvaně: „Já nejsem pořád nešťastná. Copak mě nemůžeš chvilku poslouchat?“

Tom řekne: „Já tě poslouchám.“

Mary řekne: „Že já ti vůbec něco říkám!“

Po tomhle rozhovoru je Mary znechucenější, než když přišla domů a dožadovala se pochopení a přátelství. Tom je taky znechucený a nechápe, kde se vlastně stala chyba. Chtěl jí pomoci, ale jeho návrhy jak problémy řešit, vyzněly naplano.

Když Tom nic neví o životě na Venuši, nemůže pochopit, jak důležité může být prostě vyslechnout a nenabízet řešení. Jeho řešení nepomáhají, naopak. Venušanky totiž nikdy nenabízejí řešení, když někdo mluví. Chtějí-li projevit druhé Venušance svou úctu, prostě ji s porozuměním vyslechnou a snaží se pochopit její city.

Tom netušil, že už to, když Mary s porozuměním vyslechne, jí přinese nesmírnou úlevu a uspokojení. Když se však poučí, jak velice se Venušanky potřebují vypovídat, naučí se časem naslouchat.

Když potom přijde Mary unavená z práce, vypadají jejich rozhovory docela jinak.

Mary řekne: „Tam je taková spousta práce. Nemám ani chvilku pro sebe.“

Tom se zhluboka nadechne, pomalu vydechuje a říká: „To sis dneska zase dala, co?“

Mary řekne: „Oni si prostě představují, že stačí říct, a já všechno změním. Já už si nevím rady.“

Tom chvíli mlčí a pak řekne: „Hm, hm.“

Mary řekne: „I tetě jsem zapomněla zavolat.“

Tom trochu svraští obočí a řekne: „To snad ne!“

Mary řekne: „Ona mě zrovna teď tak potřebuje. Já si připadám tak mizerně.“

Tom řekne: „Ty jsi taková dobrá duše. Pojď sem, ať tě obejmu.“

Obejme ji a Mary se stulí v jeho náručí a oddechne si úlevou. Potom řekne: „Já si s tebou ráda povídám. S tebou jsem šťastná, opravdu. To jsi hodný, žes mě vyslechl. Je mi teď mnohem líp.“

Nejen Mary, ale i Tomovi je líp. Překvapilo ho, o kolik šťastnější je Mary, když se konečně naučil jí naslouchat. Teď, když si je vědom rozdílů mezi nimi, naučil se ji vyslechnout, aniž by jí nabízel řešení, a Mary se naučila nechávat věci být a brát je tak jak jsou, aniž by nabízela nežádané rady nebo kritiku.

Abychom to tedy shrnuli – ve svých vztazích se dopouštíme těchto dvou nejběžnějších chyb:

1.

Muž se snaží změnit ženiny pocity, když je v koncích, tím, že se změní v pana Zařídila a nabídne jí řešení jejích problémů, které znehodnotí její city.

2.

Žena se snaží změnit mužovo chování, když se dopouští chyb, tím, že se změní ve Výbor pro nápravu domácích záležitostí a nabízí nevyžádané rady a kritiku.

NA OBRANU PANA ZAŘÍDILA A VÝBORU PRO NÁPRAVU DOMACÍCH ZÁLEŽITOSTÍ

Tím, že tyhle dvě základní chyby zdůrazňují, rozhodně nechci říci, že na panu Zařídilovi a Výboru pro nápravu domácích záležitostí je všechno špatné. Naopak, jsou to velmi pozitivní marťanské a venušanské vlastnosti. Chyba je pouze v tom, kdy a jak se projevují.

Žena si pana Zařídila velice cení, nesmí se však projevovat, když je ona v koncích se silami. Muž by si měl pamatovat, že když jsou ženy v koncích se silami a mluví o svých problémech, není rozhodně vhodné nabízet jim řešení; žena chce být prostě vyslechnuta a ponenáhlu se začne cítit lépe sama od sebe. Rozhodně nepotřebuje žádné „zařizování“.

Muž si velice cení Výboru pro nápravu domácích záležitostí, pokud si jeho radu vyžádá. Ženy by si měly pamatovat, že nežádané rady nebo kritika – zejména tehdy, když se muž dopustí chyby – vyvolávají v muži pocit, že je pod kontrolou a neoblíben. Potřebuje víc ženino pochopení než radu, má-li se ze svých chyb poučit. Když muž cítí, že se žena nesnaží ho napravit, je daleko více nakloněn žádat ji o radu a pomoc.

Když se nám partner brání,
je to nejspíš proto, že k němu přistupujeme
v nevhodnou chvílí nebo nevhodným způsobem.

Pochopení těchto rozdílů usnadňuje brát ohled na partnerovu citlivost a vycházet mu více vstříc. Navíc zjistíme, že když se nám partner brání, je to nejspíš proto, že k němu přistupujeme v nevhodnou chvíli nebo nevhodným způsobem. Podívejme se na to podrobněji.

KDYŽ SE ŽENA BRÁNÍ PŘIJMOUT MUŽOVO ŘEŠENÍ

Když se žena brání přijmout mužovo řešení, má muž pocit, že je uváděna v pochybnost jeho schopnost řešení najít. Výsledkem je pocit, že se mu nevěří, že není oceňován – a přestane se starat. Jeho ochota vyslechnout se pochopitelně sníží.