Dívám se na svět
kukátkem

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.albatros.cz

www.albatrosmedia.cz

Vítězslav Nezval

Dívám se na svět kukátkem – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Na počátku bylo veliké černé pero.
To veliké černé pero udělalo
velikou černou kaňku.
Tak vznikl svět.

Vajíčko

Jak snáší křepelka vejce na zimu
tak kladu slovo k slovu do rýmů
Z každého vyletí kropenatý ptáček
budete-li zticha sladce rozzpívá se

Psaní

Vyletěla holubice
za ní holub
setkali se na větvičce
letí spolu

Skřivánek

Skřivánek je hlas, který se třepotá ve výši pod širým nebem. Není to pták, je to hlas. Je to hlas a tečka. Krouží, krouží a na zemi je slyšet zpěv. Skřivánek je zpívající hlas malinké tečky, která se třese na jednom místě ve výši jako hvězdička.

Znaménka

Tečka
se točí kolem dokolečka

Čárka
moře a na něm bárka

Vykřičníky
jako dýky

Háček
letí jak malý ptáček

Středník
děravý jak cedník

Uvozovky
tramvaj jede do vozovky

Otazník
bouchl nárazník

Pomlka
a všecko umlká

Ozvěna říkala tato slova

Byl jednou jeden švec,
byl jednou jeden švec,

ten švec měl malou věc,
ten švec měl malou věc,

víš, co to bylo, víš?
víš, co to bylo, víš?

byla to malá myš,
byla to malá myš,

máš pravdu, však jen část,
máš pravdu, však jen část,

byla to malá past,
byla to malá past,

nebyla to snad klec?
nebyla to snad klec?

ta hezká malá věc?
ta hezká malá věc?

ne, klec to nebyla,
ne, klec to nebyla,

byla to kobyla,
byla to kobyla,

kobyla? proč však, proč?
kobyla? proč však, proč?

proč? pro slepičí kvoč!
proč? pro slepičí kvoč!

Nezodpovědné věty

Kobyla

Kobyla s ko je kobyla kdežto kobyla bez ko
by byla bývala byla

Petrklíč

Petrklíč je Petr i klíč ačkoliv Petr není klíč
a klíč není Petr přesto Petr má klíč i když
petrklíč je sice klíč i Petr ale ani Petr ani klíč

Petrklíč

Sotva vyrazí ze země petrklíč, země se odmyká. Jejími skulinami zaproudí voda a vyběhnou broučci. Každý vleče v kusadlech petrklíčové semínko a pobroukává si: Otevři se, země, otevři se, země. Tak se země otvírá a petrklíče svítí na její poklady. Svítí červeně, žlutě a nafialověle. Vítr zháší jejich světýlka a nese jejich vůni pod okna lidem. Roztekou se potoky a přichází jaro. Zahrady se otvírají a zahradníci se jdou poklonit petrklíčům.

Klíč

Ze všeho nejvíc se mi líbí klíč od vrat. Když se řekne klíč, vidím hned klíč od vrat. Je veliký a je vždycky sám. Když jím pohneme v zámku, zámek zaskřípá a vrabci odletí. Chodím po dvoře a nosím klíč. Chtěl bych odemknout zeď a vstoupit do ní. Pak obrátím klíč a hvízdnu. Zahučí to a pískne. Jaký ohromný klíč! Nevejde se mi do kapsy. A tak chodím a odmykám všecky věci.

Střevlík

Před kapličkou na vyhřátých schodech ležela brož. Byla z nějakého zlata, tolik se třpytila a tak krásně byla vyřezána. Kdo ji asi ztratil? Snad nějaká socha, která odemkla v noci potají kapli a šla se podívat, jak zapadají hvězdy. Již jsem chtěl uchopit do ruky tu brož, nebyl-li to ohromný kamínek z drahého prstenu. Ale ten kovový šperk se náhle pohnul a zmizel v díře. Hned mě napadlo, že je to střevlík. A byl to střevlík.

Rosnička

Rosnička sedí v pomněnkách jako na těžítku z hladkého zeleného skla. Ještě je ani docela nevyfoukli. Hleďme, pod krkem té hezké skleněné žabky se nadmula bílá bublinka a to malé stvoření zpívá, zpívá a hvězdy vycházejí jedna za druhou.