Hvězdy
fotbalového hřiště
Ronaldo

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na
www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Harry Coninx

Hvězdy fotbalového hřiště – Ronaldo – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2022

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Tato kniha je beletrizovanou biografií popisující některé z klíčových milníků dosavadní kariéry Cristiana Ronalda.

Některé události zde popsané jsou založené na představivosti autora a pravděpodobně zcela neodrážejí to, co se skutečně odehrálo.

Pro Amira, SIUUUUUU

1

Zpět s plnou parádou

Září 2021, Old Trafford, Manchester, Anglie
Manchester United versus Newcastle United

„Číslo sedm… Cristianooooo Ronaldooooooo!“

Dokonce i když seděl v šatně, slyšel Cristiano křik hlasatele z reproduktorů na stadionu. Usmál se na svého portugalského krajana a spoluhráče Bruna Fernandese.

„Vypadá to, že jsou nadšení, že jsi zpátky,“ prohlásil Bruno. „Tak to bys měl splnit, co se od tebe čeká.“

„Ty víš, že splním,“ odpověděl Cristiano.

Uběhlo jen pár dní od chvíle, kdy přiložil pero ke smlouvě, která ho přivedla zpět do Manchesteru United. Cristiano si vzpomněl na svůj nedávný rozhovor se Sirem Alexem Fergusonem, mužem, který ho v roce 2003 do klubu přivedl poprvé.

„Pokud se vrátíš do Anglie, musí to být United, Ronnie. V žádném jiném dresu si tě nedokážeme představit.“

Cristiano to svým novým spoluhráčům nepřiznal, ale před tímto rozhovorem se Sirem Alexem vážně uvažoval o nabídce z Manchesteru City.

Sir Alex byl ovšem něco jako jeho fotbalový otec. Byl to muž, který ho vedl v začátcích jeho kariéry, muž, který Cristianovi věřil, když o něm všichni ostatní pochybovali.

Nemohl ho zklamat.

„Musí to být zvláštní pocit být zpátky,“ řekl mu trenér Ole Gunnar Solskjær. Cristiano a Ole spolu hráli v jednom týmu ve finále FA Cupu proti Millwallu v roce 2004. Od té doby oba urazili kus cesty.

„Mám pocit, jako by to bylo včera,“ odpověděl Cristiano.

„Dneska na tebe vepředu spoléhám,“ přenesl se do současnosti Ole. „Máme v týmu spoustu mladých kluků – nech je, ať tě zásobují přihrávkami. Ať za tebe běhají – a vytvoří ti šance.“

Cristiano přikývl. Když byl mladší, byl plný síly, rychlosti, tlačil se na obránce a neustále nabíhal dopředu. Teď, v šestatřiceti letech, musel být chytřejší. Musel své náběhy časovat tak, aby co nejlépe využil energii.

„Nebudu potřebovat moc šancí,“ odpověděl Cristiano. „Stačí mi jeden pořádný míč a dám gól.“

United hráli proti Newcastlu. Toon nebyli úplně nejlepším týmem, ale Cristiano už věděl, že v Premier League neexistují snadné zápasy.

O několik okamžiků později už vycházel na hřiště a přes ohlušující řev publika na Old Trafford sotva slyšel vlastní myšlenky. Během pandemie covidu si zvykl hrát bez diváků, ale hukot domácích fanoušků, kteří byli nadšení, že ho vidí zpět, mu dokonale připomněl, proč fotbal miluje.

Všichni dorazili proto, aby viděli, jakou předvede show – a Cristiano byl rozhodnutý, že je nezklame.

Jeho staronový spoluhráč z Realu Madrid Raphaël Varane málem otevřel skóre, když se po rohovém kopu dostal k hlavičce, ale míč proletěl kousek od tyče.

„Radši mi tyhle míče nekraď!“ zakřičel Cristiano. Legraci si dělal jen napůl. Chtěl vstřelit úvodní gól – to na něj se fanoušci přišli podívat a on se nehodlal nechat vyvést z míry.

Krátce poté pronikl po pravém křídle útočník Manchesteru United Mason Greenwood a jeho levačka zaúřadovala.

Cristiano byl okamžitě v pohybu. Roky střílení gólů jako na běžícím páse zdokonalily jeho instinkt a teď vycítil další gólovou příležitost.

Brankář Newcastlu Masonovu střelu pouze dlaněmi ledabyle vyrazil před sebe do šestnáctky. Tam už číhal Cristiano, který načasoval svůj náběh, vyhnul se ofsajdové pasti a pravačkou doklepl míč do sítě.

GÓÓÓL!

„Jóóó!“ zakřičel a šťastně sprintoval k rohovému praporku, zatímco celý stadion explodoval nadšením.

U postranní čáry se pustil do své typické oslavy. Vyskočil do vzduchu, kde se otočil a dopadl ve svém nejslavnějším postoji.

„SIUUUUUUUUUUUUU!“ zakřičel s ním dav jednohlasně.

„Jsi zpátky!“ radoval se Paul Pogba a pověsil se Cristianovi na záda.

Ve druhém poločase jim Newcastle trochu pokazil oslavu, když se z protiútoku prosadil Javi Manquillo. Cristiano věděl, že nastala chvíle, kdy by měl znovu skórovat a rozhodnout.

Sotva pět minut po Manquillově gólu vyrazili United vpřed a Luke Shaw vyvezl míč přes střed hřiště. Cristiano sprintoval před ním a byl připravený na průnikovou přihrávku.

„Luku!“ zařval. „Teď!“

Dokonale načasoval svůj náběh a hlídal si obrannou linii soupeře. Přihrávka od Shawa byla perfektní a Cristianovi stačil jeden dotek, aby si míč připravil na střelu, načež levačkou zavrtal míč brankáři mezi nohama do sítě.

GÓÓÓL!

Znovu to dokázal a dostal United zpátky do vedení. Opět sprintoval k rohovému praporku ke své typické oslavě.

„SIUUUUUUUUU!“ zařval s ním zbytek hráčů, když vyskočil do vzduchu.

Bruno Fernandes a Jesse Lingard přidali další dva góly, ale byl to Cristiano, kdo otočil zápas a zajistil United náskok a vítězný gól.

Někteří kritici tvrdili, že se Cristiano ve svých 36 letech vrátil do United, aby si před odchodem do důchodu užil pohodový závěr kariéry ověnčené trofejemi. Ale kvůli tomu se nevrátil. Přišel si pro další výzvu. Chtěl se otestovat na nejvyšší úrovni. Chtěl zjistit, jak daleko dokáže Man United dovést. Chtěl opět bojovat o trofeje a vrátit klub na vrchol. Ještě neskončil.

2

Přihraj mi!

Červen 1991
Funchal, Madeira, Portugalsko

„Přihraj mi! Přihraj mi! Dělej!“ křičel Cristiano, zatímco jeho kamarád Ricardo dribloval s míčem úzkými uličkami Funchalu směrem k provizorní brance na konci cesty.

„Ricardo, přihraj!“ křikl znovu Cristiano a snažil se upoutat kamarádovu pozornost. Ale Ricardo ho neviděl – a pokud ano, stejně mu míč nechtěl dát.

Chtěl se pokusit skórovat sám. Připravil si míč na střelu a poslal ho proti dvěma na zemi svázaným svetrům, které tvořily branku.

Míč se stočil kolem brankáře, proklouzl okolo něj a vesele skákal dál po ulici.

„GÓÓÓL!“ zařval Ricardo. Dokonce i brankář mu uznale zvedl palec, ale Cristiano spokojený nebyl. Věděl, že byl v lepší pozici než Ricardo a že by také skóroval.

Cristiano toho odpoledne vstřelil už pět gólů a dalším by dosáhl na dvojitý hattrick. A ještě dva góly a za poslední týden by jich měl na kontě už třicet. Jak to, že to Ricardo nechápe?

Frustrovaně kopl do jednoho ze svetrů, ale jinak se snažil udržet emoce na uzdě.

Bylo však pozdě. Ricardo si ho všiml.

„Ale ne, už je to tu zas!“ zvolal Ricardo. „Uplakánek Cristiano se zase rozčílil!“

„Sklapni!“ odpověděl Cristiano. Nechtěl, aby se ta přezdívka rozšířila.

„Ale on nebrečí, že ne, Cristiano?“ zeptal se další kamarád Pedro. „Vždyť jsme dali gól!“

„Jo, ale já jsem byl…,“ začal Cristiano, než se zarazil. Nechtěli jeho důvody pochopit. Nikdy by je nepochopili.

„Je to jen pouliční zápas, ne mistrovství světa!“ odpověděl Pedro. „Tak klid.“

Cristiano ho ignoroval a mířil ulicí zpátky. Hlavou už ale nebyl v zápase. Žádný dvojitý hattrick ho dnes nečekal.

„Zítra ve stejnou dobu, Crisi?“

„Jo, jo,“ odpověděl.

Neřekl to nadšeně, ale taky nechtěl, aby kamarádi viděli, jak blízko je slzám. To poslední, co teď potřeboval, bylo utvrdit je v přezdívce, kterou mu dali.

Ze zkušenosti věděl, že ho ten pocit přejde a zítra už bude znovu připravený a nažhavený, že bude zoufale toužit znovu se dotknout míče. Zatím však dokázal myslet jen na tu promarněnou příležitost.

Když se vrátil domů, jeho máma, bratr a sestry už tam byli. Christiano byl ze všech nejmladší – všichni jeho sourozenci už byli teenageři. S dusotem vběhl dovnitř a v předsíni odhodil boty na zem.

„Hej! Tam nepatří,“ křikla na něj máma Dolores a ukázala na boty.

Cristiano si povzdechl, zvedl je a uložil do skříně.

„Další špatný trénink? Kolik jsi jich dal tentokrát?“ zeptal se bratr Hugo.

„Pět. Měl bych jich šest, ale…“

„Počkej, počkej, Cristiano,“ přerušila ho Dolores. „Než nám povíš o zápase, máš ještě nějaké povinnosti. Fotbalová reportáž chvíli počká.“

„Ale…“

Máma Cristiana přerušila pohledem.

„No tak,“ zašeptal Hugo a položil bratrovi ruku na rameno. „Udělám to za tebe – a ty mi zatím o všem řekneš.“

Vedl Cristiana do ložnice, kde bylo třeba složit hromadu prádla.

Když mu Cristiano vyprávěl, co se stalo, Hugo se zasmál. „Ostatní ti nebudou pořád přihrávat, Crisi. Taky chtějí dát gól. Musíme tě dostat do pořádného klubu, abys mohl pracovat s opravdovými trenéry.“

„Na Madeiře?“ odfrkl si Cristiano. „Tady není nikdo dost dobrý.“

„Tak to možná nebudeš chtít slyšet, co ti chci říct,“ ozval se hluboký hlas za jejich zády. Otočili se a uviděli stát ve dveřích svého otce.

„Ahoj, tati,“ řekl Hugo a šťouchl do Cristiana, aby začal skládat oblečení.

„Doufám, že za něj neděláš jeho domácí práce,“ zamračil se otec hraně.

„Počkej, co jsi to chtěl říct?“ došlo náhled Christianovi. Rychle odložil tričko, které právě začal skládat.

Cristianovi s Hugem spadla čelist.

Bude z něj fotbalista.