ŠLAPU PRAHU ŠEST

aneb

CO JE TO PEČOVATELKA

Lenka Macháčková

Informace pro uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v žádné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Používání elektronické verze knihy je určeno jen osobě, která ji legálně nabyla, a to v rozsahu stanoveném autorským zákonem.

Jakékoliv neoprávněné užití jako např. kopírování, úpravy, konverze do jiných formátů, prodej, pronájem, půjčování, darování, umísťování na servery, sdílení atp. je zakázáno!

Vydání první 2018

© Lenka Macháčková

Cover © Lenka Macháčková

© Mgr. Tomáš Zahradníček - TZ-one

ISBN: 978-80-7539-086-8 (ePub verze)

ISBN: 978-80-7539-087-5 (mobi verze)

CO JE TO PEČOVATELKA

Pečovatelka, jak již ze samotného názvu vyplývá, je žena. Žena-pečovatelka, jak opět název napovídá, pečuje. Pečovat se dá prakticky o cokoli. Všeobecně se pečuje za prvé o věci hmotné (ať organického, tak neorganického původu) a za druhé o duchovní podstatu, tedy o například soubor poznatků a dat, životní cíle, lásku, ideje či mladistvý vzhled, to znamená o ryzí a nejvyšší hodnoty. My budeme hovořit o ženě-pečovatelce, jež pečuje takřka o vše, co jí přijde pod ruku.

Všeobecně se dá říci, že pečuje prvotně o člověka. A to o člověka potřebného, to znamená o člověka, jenž od pečovatelky něco potřebuje. Pečovatelka je tím pádem dosti potřebná, dle některých zdrojů patří do skupiny zvané Potřební, lidské kasty, speciálně připravované pro případ zhroucení civilizace. Mají být nasazeni v případě jaderné války, zombie apokalypsy nebo zničující srážky Země s kosmickým tělesem. Po této pohromě bude lidstvo potřebovat (odtud název kasty) jedince, kteří jsou na takové podmínky zvyklí, takzvaně zadrsnění. Žena-pečovatelka je tedy zadrsněný jedinec, na kterého se dá za každých okolností spolehnout, srážku se zombie nevyjímaje. Muž-pečovatel se ve světě takřka nevyskytuje, jelikož je drsným pouze na oko, což se dá dokázat skutečností, že by bez ženy pomřel hlady, bezrady a smrady.

Žena-pečovatelka vydrží vše, smrad nevyjímaje, proto může pečovat o člověka. Jelikož se člověk kus od kusu liší, je nezbytně nutné, aby žena-pečovatelka o člověka měla rozsáhlé pole znalostí a orientovala se v široké škále sfér lidské existence. Měla by být odbornicí ve věcech kulturních, sociálních, hospodářských, medicinálních, filozofických i politických, jakožto by měla znát princip koštěte, žínky, vysavače, nákupního vozíku, mokrého hadru, prachovky a pochopitelně systém kohoutků s teplou a studenou vodou. Ženy-pečovatelky se sdružují ve specializovaných, mnohdy i státem garantovaných organizacích, což je samo o sobě zárukou, že jsou odbornicemi na slovo vzatými. My budeme hovořit o ženě-pečovatelce sdružené v organizaci nazývající se Pečovatelská služba.

Pečovatelská služba je služba ušlechtilá a užitečná, jež má široké spektrum aktivit, týkajících se pomoci člověku v oblastech pohybu, výživy a očišťování, přičemž s poskytováním veškerých služeb jde ruku v ruce vysoká kvalita a nízká cena. Mezi výpomoci člověku se řadí například pomoc s osobní hygienou, pomoc při podávání jídla, pomoc při údržbě domácnosti, pomoc při prostorové orientaci, pomoc při použití WC, pomoc při oblékání a svlékání, doprovod k lékaři, úprava vlasů a nehtů, naplnění pračky, vyprázdnění pračky, donáška potravin, donáška vody, donáška uhlí a mnoho a mnoho dalších. Služby jsou prováděny za A pečovatelkou statickou a za B pečovatelkou éterickou neboli prchavou. My se nejprve zaměříme na pečovatelku typu B.

Jak již bylo zmíněno, Pečovatelskou službu, čili pečovatelku, využívají osoby, které od pečovatelky něco potřebují. Tyto osoby potřebují pečovatelku k zútulnění a zatraktivnění svého bytí, pečovatelka potřebuje osoby především k tomu, aby mohla pracovat. Pečovatelka typu B pracuje v domácnosti, a to tak, že pomocí městské hromadné dopravy obráží domácnosti osob, které od ní něco potřebují. Ženu-pečovatelku éterickou tedy poznáte na první pohled. Pokud zahlédnete ženu s batohem na zádech, jež prchá ulicemi tam, zpátky, tam a zase zpátky, jedná se o ženu pečovatelku, nikoli o blázna, jenž neví, která bije. Osoby, které od pečovatelky něco potřebují, některé zvláště vtipné pečovatelky (hlavně tedy já) interně nazývají rukojmí. Výsledkem péče, to jest způsobu činnosti pečovatelky a jejího cíleného působení, by měl být rukojmí kultivovaný a vnitřně spokojený, čehož pečovatelka dosáhne tím, že se chová prosociálně a profesionálně, čili je pilná, čiperná, veselá, štíhlá, půvabná a šíleně rozkošná.

Pečovatelka oplývá neobyčejně vznešeným stupněm integrity ke svým milým rukojmím, to znamená čestností a dodržováním zásad, zvláště pak těch morálních. O tom žádná, a kromě toho je porozumění, vstřícnost, vlídnost, ohleduplnost a lidská sounáležitost hlavním bodem etického kodexu její mateřské příspěvkové organizace, kterýžto kodex si osvěžuje jednou za šest měsíců a vlastnoručním podpisem ztvrzuje svou loajalitu, čili oddanost svému poslání učinit svět krásným.

Rukojmím se dle zaběhnutého systému firmy říká klienti. Je to vlídné a lidsky hluboké, dá se říci, že stejně hluboké jako Dalešická přehrada, jež má nejvyšší sypanou hráz u nás a odborníci udávají, že je druhou nejvyšší v Evropě.

Klient je se svou pečovatelkou úzce spjat, jelikož byl k pečovatelce takzvaně přiřazen, čímž se stává jejím klientem osobním. Přiřazování probíhá na základě klientova trvalého bydliště, jež se shoduje s rajónem svěřeným pečovatelce pod patronát. Rajón je pečovatelce svěřován její koordinátorkou. Koordinátorka je pracovník znalý, zkušený, vzdělaný a sečtělý, tedy kompetentní a nanejvýš důležitý, jelikož koordinuje spolupráci mezi pečovatelkou a klientem. Bez koordinace by pečovatelka nekompetentně pobíhala od rajónu k rajónu, potažmo od klienta ke klientovi, aniž by tušila, co činí. Všeobecně se dá říci, že koordinátorka je odbornicí v oblasti logistiky, nauky o přepravě čehokoli, co je třeba přesunout v čase a prostoru z bodu A do bodu B, v případě Pečovatelské služby tedy přesunu pečovatelky A ke klientovi B v rajónu C. Rajónů a pečovatelek je mnoho, klientů ještě více, a aby se v tom člověk vyznal, koordinátorka pečovatelky s rozumem rozptyluje po jednotlivých pracovištích čili rajónech. Rozptylování je podřízeno jasně danému časovému harmonogramu a jasně daným potřebám klienta. Jasně daným rozptýlením koordinátorka zabraňuje nadměrnému hromadění pečovatelek v jednom, nebo naopak nedostatečnému počtu pečovatelek v rajónu druhém, jakožto svou předvídavostí zajišťuje, aby pečovatelka provedla nasmlouvané ranní hygieny ráno a podání oběda někdy okolo poledne. Systém je tedy založen na jednoduchosti a kráse, tedy koordinátorka zajišťuje, aby každý jeden jednoduchý rajón měla ve své svěřenecké péči jedna krásná pečovatelka. Klient si tudíž svou osobní (tzv. klíčovou) pečovatelku nevybírá na základě fotografie její hlavy a zbytku těla (umístěné v databázi aktuálních pečovatelek na stránkách Pečovatelské služby), nýbrž se musí spokojit s tou, která na něj zrovna padne.

Obecný princip přiřazování klienta k pečovatelce tedy říká, že je vřazení klienta přípustné pouze v rámci hranice jejich společného kmene čili rajónu. Hranice rajónu jsou různé, většinou kopírují hranice městské čtvrti a občas přesahují hranice chápání. Rajónu se dle vnitřních směrnic firmy říká terén. Nikoli tedy revír či honitba, jelikož by to dle slov paní ředitelky mohlo neinformovaného spoluobčana přivést k mylné domněnce, že klienty, pokud se přemnoží či okusují nově vysazené modříny, střílíme.

Terén od terénu se liší. A to z mnoha třídících hledisek, například z hlediska metrického, užitkového, situačního či strategického, přičemž výsostným kritériem je počet funkčních kávomatů na jeden kilometr čtvereční. Z pohledu pečovatelky se atraktivním jeví terén umístěný v hustě zabydlené městské části. Důvodem jsou četná pozitiva, která s sebou přináší rozvinutá infrastruktura, rozmanitá podnikatelská činnost a veřejné záchodky. Veřejné záchodky jsou obzvláště ceněným atributem, jelikož pečovatelka je člověk, z kteréhožto důvodu potřebuje minimálně jednou za dvě hodiny čůrat. Pečovatelka problém se svou ryzí lidskostí řeší dvěma způsoby. Buď během pracovní doby nepřijímá žádné tekutiny a uleví si až v klidu domácího prostředí, nebo tekutiny přijímá a ulevuje si někde cestou. Nejčastěji na veřejných záchodcích. Záchodky se dají rozčlenit do dvou fiskálních kategorií. Na ty za deset korun, a na ty zadarmo. Zadarmo si pečovatelka může odskočit například v KFC, ovšem musí být obezřetná a velmi nenápadná. Pokud tak neučiní, hrozí, že si obsluhující personál všimne, že si u nich ulevuje již počtvrté během jednoho pracovního dne, pročež odhalená pečovatelka musí podstoupit krok ke své záchraně, tedy si u pultu zakoupit smaženou kuřecí nohu s sebou. Výhodou je, že berou stravenky, nevýhodou, že se to nedá jíst pořád.

Terén od terénu se dále liší hustotou vrstevnic, čili čar spojujících místa stejné nadmořské výšky, jež jsou v České republice udávány k hladině Baltského moře. V zásadě platí, že čím víc vrstevnic terén má, tím víc je vrstvený, tedy křivý vzhůru a dolů, nebo naopak dolů a nahoru. Dá se říci, že vrstvený je bohužel téměř každý terén (vyjma podpultovek, tedy terénů, jež se dostávají za odměnu). Pečovatelka se tudíž dost našlape do kopce a nasmýká s kopce. Z tohoto důvodu pečovatelku v odpoledních hodinách bolí končetiny, zvláště pak ty dolní, a proto šlape ve sportovní obuvi číslo čtyřicet dva, což je mnohem praktičtější, než modré semišové lodičky číslo třicet osm, v nichž v důsledku jakési euforie (zřejmě následek zimních mrazů) vyrazila šlapat první jarní den v sedm nula nula tohoto roku.

Milých klientů vlastní pečovatelka značné množství, na kusy přibližně šestnáct. V období vyhlášení krize, která bývá zpravidla od května do září (dovolené na zotavenou) a od října do dubna (chřipkové epidemie), vlastní pečovatelka klientů i pětadvacet, ježto se musí zodpovědně ujmout i klientů cizích, jejichž osobní pečovatelka se ráno do své mateřské organizace nedostavila. Ujímání se cizích, tedy neosobních klientů, bývá náročné, jelikož pečovatelka neví o cizím klientovi takřka nic a musí se ho na všechno ptát, což klienta rozčiluje, protože to, kde má trenýrky, již vysvětloval kde komu a nechápe, že se může někomu (myšleno zaskakující pečovatelce) zdát zvláštním, že trenýrky sice někde má, ale na sebe nechce žádné.

Naproti tomu svého klienta zná pečovatelka jako své boty. Ví, kde bydlí (ač se to zdá jakkoli absurdní, dle adresy se klient mnohdy nalézt nedá), ví, v kolik hodin vstává, jakou preferuje značku sušenek, zná pin k jeho mobilnímu telefonu, ví, kdy se naposledy koupal, kde má klíče od domovní schránky a kde schované zuby.

Klientů přibývá. Každého nového klienta pečovatelka navštíví na základě smlouvy, jíž podepsala paní ředitelka a po nalezení brýlí i klient. Prvotní, tedy seznamovací návštěva probíhá v duchu příjemném, poklidném a otevřeně přátelském. Pečovatelka vyšlápne do pátého patra, zazvoní, natáhne si modré igelitové návleky, představí se a podá klientovi pomocnou ruku. Následně s klientem vyplní praktický, pro běh firmy nanejvýš důležitý formulář, takzvaný Individuální plán klienta (interně ípéčko). Pečovatelka se ptá, klient odpovídá a pečovatelka pečlivě zapisuje. Individuální plán má, kromě hlavičky, čtyři části, označené písmeny A až D. Hlavička obsahuje klientovo jméno, příjmení, datum narození, bydliště a stav (myšleno rodinný). Část A zahrnuje funkční informace o klientově ekonomické situaci (velikost bytu v metrech čtverečních, typ vlastnictví bytu, osobní přídavky, podpory atd.), na kterou klient zpravidla reaguje otázkou co je paní ředitelce do toho. Část B se zabývá klientovo tělesným stavem (zda je ochoten komunikovat a na jaké úrovni, zda je mobilní, kolik brýlí má na dálku a kolik na čtení, zda používá naslouchátko, zda je schopen umýt si sám nohy a zda se pomočuje), kteroužto část pečovatelka na základě klientovo odpovědi na část A vyplňuje sama, aniž by se klienta na cokoli ptala, zvláště pak na bod ohledně denního, nočního či samovolného močení. Část C je vyhrazena takzvaným vyšším hodnotám (záliby, zvyklosti, cíle a jejich plánovaný termín dosažení), nad kterýmižto otázkami se klient dlouho a hluboce zamýšlí, přesto nic nevymyslí a nakonec praví něco v tom smyslu, že by chtěl nejpozději do Vánoc příštího roku vylézt na Kilimanžáro a zmapovat jeho severovýchodní stěnu. Na základě klientovo osobních cílů, myšleno dlouhodobých i krátkodobých, je klientovi navržen úkon (tedy služba neboli péče), který u něj bude pečovatelka provádět, jakožto četnost, s jakou bude do klientovy domácnosti docházet. Část D obsahuje shrnutí částí A až C a revizní formulář, jenž se vyplňuje jednou za kalendářní rok. K části C, týkající se severovýchodní stěny Kilimanžára, je přišpendlen arch s kolonkami, kam pečovatelka jednou za dva měsíce zapisuje své postřehy a postupy péče, kterou si klient objednal. Každou část, tedy části A až D, klient na znamení souhlasu stvrzuje svým podpisem. Po opětovném nalezení brýlí se klient stvrzováním mnohdy natolik vyčerpá, že z obavy, že by musel příště opět něco podepisovat, zruší služby na zbytek tohoto a celý další týden.

Popříští týden započne pečovatelka o klienta pečovat a poznávat jeho kolorit. Rysem, tedy charakterem, tedy souhrnem vlastností klienta je, že je jedincem, který se svým chováním a jednáním nevymyká běžnému očekávání. Klient, jako jedinec, zdůrazňuje svou příslušnost k národu a lidstvu jako takovému. Řadí se tedy mezi průměrného moderního člověka, nicméně to s určitostí tvrdit nelze, ježto se často prezentuje nadprůměrnými výkony, to jest reálně demonstrovanými rekordy v oblastech jak kulturních a společenských, tak vědeckých, technických i sportovních.

Univerzální klient má jméno, příjmení, trvalé bydliště, bohatou minulost, chudé příbuzné a pitomou sousedku. Někteří vlastní bedýnku s pískem a hovínky, o nichž tvrdí, že jsou kočičí, což je zavádějící, jelikož u nikoho z nich nebyla kočka doposud spatřena.