DOTYK SLNEČNICE

VALÉRIA OSZTATNÁ

Technická spolupráca: Szekeres František, Fujas Štefan

jazykový korektor: Mária Ballová

Návrh obálky: Silvia Veszprémiová

Edícia: MEA 2000 o. z. - Mladá Éra Autorov nového tisícročia

© Autorské práva vyhradené

ISBN 978-80-560-0254-4

Na pamiatku Michaela Jacksona

Predslov

Keď som sa rozhodla zozbierať svoje básne a úvahy, myslela som si, že vytvorím kyticu z farebných kvetov celého sveta v podobe knižky, ale nebolo to celkom tak a nebolo to všetko, čo sa zrodilo. Kytica nadobudla tvar slnečnice, jednej jedinej a svojimi lúčmi sa dotkla každej básne či úvahy, zanechala stopu a hlbší odkaz svetu. Už to nebola iba misia tvorby. Bola to misia samotnej slnečnice, ktorá stála v dave ostatných kvetov, ale vynikala nadovšetko. Jej žlté lupienky zaplavovali okolie žiarou, ktorej sa hovorí láska a ňou ukazovala smer. Smer k slnku, ktoré ju vyživovalo, aby sme cítili jeho lúče v sebe. Smer k oblohe, ktorá nám dáva voľnosť letu. Tie pomyselné krídla našej osobnosti, duše. A keď prišla noc, sama nám ukázala, ako sa ukloniť nad večnosťou nekonečna pri horizonte zeme a hviezd.

To všetko bol smer k čistej pravde lásky...

Hviezda, ktorá svietila najjasnejšie

Odišiel si.

Jedného dňa popoludní skončila tá nádhera, ktorú si spôsoboval svojou prítomnosťou, že si jednoducho bol.

Odišiel si a nás prázdnota núti k činom, ktoré sme predtým nikdy nerobili.

Bol si tu a chcel si zmeniť svet. Bolo to tvoje poslanie, tvoja najväčšia, najvrúcnejšia túžba.

Keď sa posledné lúče slnka dotkli mora, vedel si, chcel si uveriť, že to dokážeš a raz svojím príchodom,

svojou bytosťou zmeníš svet.

Podarilo sa ti to. Ten náš si zmenil...

Prišli sme, stáli vedľa teba, vedľa tvojej hviezdy a pozerali sa na tú najjasnejšiu, keď iba mesiac osvetľoval cestu k tebe.

Vtedy, v tej chvíli, sme si priali, aby sme mohli vedľa teba čo najbližšie stáť. Aby sme tam mohli skutočne byť...

Ty tu však už nie si. Nikdy si sa nevrátil domov. Možno však tam, kde si teraz, je tvoj dlho očakávaný domov.

Je to osud, ktorý ťa vzal skôr, akoby sme ťa mohli spoznať, akoby si mohol spoznať ty nás...

Svet predstavuje už iba malú bodku, ktorú si dal do nášho života v deň, keď si musel ísť. Zanechal si však lásku. Nikdy si nezomrel.

Vždy budeš žiť v našich srdciach.

Plač duše

Pozri, budem tam s tebou

v myšlienkach a modlitbách,

budem držať tvoju ruku

a zostanem na tvojej strane.

Pozri sa na nebesia.

Som tam. Sme tam.

V nemom šepote sa modlím za teba,

nik nepozná to utrpenie,

nik nepozná bolesť.

Bože, daj východisko, pomôž mi!

Niečo, čo mi dodá silu.

Boh dáva východisko,

pomáha, dáva silu, moc.

Modlime sa za lepší deň,

aby sme našli správnu cestu!

Aby sa cítil lepšie,

aby tú bolesť zatienilo slnko!

Nikto nevie, nikto nerozumie...

To nie je koniec!

To nebola iba rozprávka!

Mĺkve ticho v hĺbke duše,

čakanie pomaly zabíja,

nik to nemôže zahnať.

Bože, pomôž mi! Zmeň to!

Strácam myseľ, som stratený v bolesti.

To je cena? To je, čo sme získali?

Slová nemajú význam.

Niekde počujem štebot vtáčika.

Dotýka sa mojej duše a šepká: 'Ty si môj svet!'

Zober preč tú bolesť,

dovoľ mi zobudiť sa do krajšieho rána,

prosím, pomôž v tmavých dňoch,

vypočuj naše modlitby!

Strácam myseľ, som stratený v bolesti.

To je cena? To je, čo sme dosiahli?

Akoby bol koniec,

akoby sa krv búrila v cievach.

Žiadne slnečné lúče na oblohe,

dieťa, ktoré nikdy nevyrastie,

niekto sa zblázni v kriku pre pomoc.

Tichá modlitba umretá v bolesti,

žijúca v strachu,

nikdy neuvidiaca zajtrajšok.

Nik nepozná, kým bol,

nik nepozná jeho pravú tvár,

váhu pravdy,

silu z lásky.

Nebolo to živé...

Iba skutočnosť, ktorú sa snažili dosnívať,

odobratú dravou riekou.

Nemožnosť sa znova dotknúť...

Jagavý tŕň zabitý cez deň,

vracajúci sa v noci,

zanechajúci v bolesti.

Urob zázrak! Odober slzy!

Stratený v bolesti.

To je, čo sme získali?

Dotyk hviezd

Dotyk hviezd, nekonečna...

Stojíš sám a čakáš.

Načo čakáš vlastne?

Zdvíhaš ruku a pohladíš obrysy anjela,

ktorý ťa navštívil vo sne.

Anjel sa rozplynul...

Pozeráš sa do zrkadla so slzami v očiach.

Cítiš na tvári dych anjela.

Na ruke ťa páli ešte ten letmý dotyk.

„Kde si? Prečo ťa nevidím!?“

Kričíš do prázdnej izby.

Si sám...

Pýtaš sa: „Prečo práve ja?“

Zrazu ho uvidíš. Anjel stojí za tebou.

Skloní hlavu na tvoje plecia,

objíme ťa krídlami a usmeje sa.

„Tak predsa si neodišiel?“ Spýtaš sa.

„Vždy budem s tebou, aj keď ma niekedy

nemôžeš vidieť,“ odpovedá ti.

Už nie si sám. Je s tebou anjel,

i keď prichádza iba v tvojich snoch.

Cítiš teplo jeho lásky, jeho horúci dych,

sladké bozky. Otváraš oči a usmievaš sa.

Vytváram pieseň

Hľadám svet, z ktorého som prišla,

pozerám sa okolo a vidím anjela.

Rozprestrie nevinné krídla,

pohladí opustený kvet.

Nebo zahrmí. Padajú krúpy.

Kvietok sa láme,

vytráca sa láska, nádej.

Anjel letí preč...

Prečo svet klame?

Kvet sám stojí vo vetre, v žiali,

odbíja jeho posledná hodina.

Zdvihne hlávku a hľadá slnko.

Slnko schované za mračná.

Kvietok smútkom umiera...

Poslednú vydýchne a šepne:

„Ja som ťa naozaj miloval.“

Anjel letí preč...

Prečo svet klame?

Anjel sa vznáša, letí, plače,

sadne na peň, dotkne sa neba.

V stratenej duši hľadá svet,

z ktorého sa zrodil, ktorého už niet.

Svet tak vzdialený,

zabudnutá láska,

hviezdy, ktoré svietia na cestu,

mesiac v splne, príliv a odliv mora.

Prečo svet klame?

Nevyrieknuté slová,

nezodpovedané otázky,

nedokončená veta za bodkami,

dotyk neba, zlomené srdce.

Prečo svet klame?

Anjel rozprestrie ranené krídla,

poslednýkrát sa pokúša letieť preč.

Posledný výdych, srdce sa zastavuje.

Duša anjela letí preč...

Prečo svet klame?

Prečo lásky niet?

Anjeli znesú sa na Zem,

východ slnka, teplo v srdci,

svedkovia dejín,

vojaci lásky držia sa za ruky.

Vdýchnu dušu do anjela.

Neočakávaný zázrak...

Spolu sa vznášajú do výšin,

tancujú, smejú sa, letia preč.

Svet neklame!

Svet neklame!

Ten nádherný svet neklame!

Zlatá slza padne na zem

zmenená na muža.

Láska a svetlo,

anjel večnosti stvoril ho.

Jeho posolstvo sa volá láska.

Svet neklame!

Svet neklame!

Ten nádherný svet neklame!

Zlatá slza v očiach každého, koho sa dotkol,

pravda z pravdy, láska z anjela.

Sila lásky

Nechajme horieť ten plameň, 

vyberme si lásku, 

objímajúc vášeň, ktorý život ponúka!

Držme sa za ruky, neopustime sa, 

snívajme o nekonečne,

iba prijmime tú lásku medzi seba!

Dúfajme v lepšie dni, šťastie, 

ktoré nikdy nekončí, 

dajme mesiacu hviezdy,

aby mrak nikdy nezastrel slnku svit!

Vyliečme svet pre teba a pre mňa!

Buďme čarom rozprávok, 

skutočnosťou, ktorá sa spĺňa,

pretože si dostatočne veril, 

že to môžeš urobiť!

Držme sa spolu za ruky!

Modlitby majú moc, musíš túžiť iba silno.

Jeho láska sa nikdy neskončí.

Pomôže ti premeniť zázrak v skutočnosť, 

jazdiť na koni v krajine takej prekrásnej,

i keď nastal daždivý deň.

Modlime sa za krásu dneška, 

dôverujme si, pretože sám si

iba zrnkom v piesku, 

ale spolu môžeme dať snom svit!

Tvoj odkaz

Sme súčasťou teba v tej diaľke, 

ochraňujeme ťa duchovnými rukami, 

žijeme v univerzume, v nekonečne, 

spojení v jeden celok. 

Sme národmi všetkých generácií, 

prinášame lásku do sveta, spásu, 

aby prišla, lebo nespravodlivosť bola príliš

často vykonaná!

Môžeme ťa vidieť očami duše, 

rozumieť bez slov, 

prežívať bezmocnosť tvojej rodiny, 

zachovávať tvoju spomienku naveky, 

ktorá sa dotýka tváre vinníkov.

V tvojom mene konáme dobro, 

také krásne činy, tvoje srdce pôsobí na naše životy, 

navždy zapísaný si v nekonečne

volanej naša nikdy neutíchajúca láska.

Tvoj život udržiava vieru v nás, 

časy spravodlivé prichádzajú, 

keď veríš v Božiu silu, máš nádej prežiť veternú búrku.

Tvoje konanie ukazuje cestu k čistému dňu plného pocitov, 

zaplnené srdce zlatom, ktoré je nad všetky cennosti sveta.

My pyšne stojíme tam – vedľa teba!

Povedal si, čo je v živote najcennejšie, 

zanechal odkaz lásky, lepšie časy prídu, keď spojíme sily,

keď naši potomkovia uvidia pravdu

vnútorného hlasu, keď pyšne budeme stáť v tom kruhu.

Držiac sa za ruky, podporujúc jeden druhého vyhráme 

nad nespravodlivosťou a tváre vinníkov budú horieť v plameňoch

našich skutkov!

Lebo to je jediné, čo prinesie spásu.

Volá sa to láska, ktorá je v každom z nás.

Anjel

Prišiel ku mne v jeden deň anjel malý, krásny.

Usmial sa na mňa a ja som vedela, 

že sa už nikdy nebudem môcť vrátiť.

Vyviedol ma z beznádeje, vyčaril úsmev na tvári,

zotrel slzy a chytil ma za obe ruky.

Spolu sme vykročili vpred v krásny šťastný sen.

Sen sa jedného dňa rozplynul ako kvapky dažďa,

ktoré mi oblievajú tvár.

Anjel sa stratil, odišiel tak v diaľ.

Zrazu mračnosť sa vznáša cez všednosť dní, kdesi

dieťa zaplače, starec zabedáka na krutý život.

Dva rozdielne svety.

Kým jeden ešte nevie, prečo je tu, 

zatiaľ druhý nechápe, prečo je ešte stále tu.

Mladosť skoro vystrieda staroba, 

ako keď slnko strieda noc, tma, temnota.

Ako keď po lete príde tuhý mráz, ako keď mesiac

v pravidle ubúda.

Nevysloviteľné chvíle sú kvapkami rána zajtrajška.

Zmarené nádeje boja sa dneška.

Nespočetné dni ubiehajú dlhým krokom.

Nemožné dielo situácie sa už viackrát nezopakuje.

Srdce prudko búcha, tlčie a naraz prestáva biť.

A znova sa stretáva s anjelom, aby navždy 

s ním rozhodol sa byť.

Vtáčik

Kde ťa zaniesol vietor v jeden studený deň,

a ty si zanechal krásu, ktorá bola stvorená?

Kde odišli šepkajúce slová lásky,

ktoré anjeli nahromadili v modlitbách

v jedno studené zimné poludnie?

Prítomnosť obrala minulosť o spomienky,

ukradnúc budúcnosť, odrezajúc želania.

Tmavá krv je mrakom nado mnou.

Kde si sa stratilo spievajúce vtáča?

„Odišiel som!“

Sny sa vytratili, modlitby stíchli.

„Tam nie je budúcnosť! Som pochovaný!“

Kde si sa stratilo, žiarivé nebo?

„Je pre nás už príliš neskoro!“

Kde ťa odniesol vánok? Či si letel na krídlach?

„Odišiel som, aby si mohla žiť!“

Mojím priateľom je tmavá realita osamelosti.

Ticho.

Iba desivá spomienka, kdekoľvek idem.

Konečná

Keď všetko zastrie minúta večného ticha,

ktosi je bližšie k tebe ako kedykoľvek predtým.

Vidíš ho očami svojej duše,

hladíš mu tvár, držíš ho za ruky.

Zrazu čas prestáva existovať,

dážď sa mieša so snehom.

Keď poslednýkrát vydýchne v tej diaľke

a ty sa zo sna preberáš,

nádeje, že k nemu prehovoríš raz,

že mu povieš, čo pre teba znamená,

už viac nemáš.

Je tu nezvratná konečná.

Keď tu už viac nebudem

Keď ma pochovajú, nechoď k môjmu hrobu,

nebudem tam!

Schránka tela, to nie som ja, to sú červíci,

ktorí ma zožierali i za živa.

Ja som duša, ktorú si videla, keď držiac ma za ruky,

spoznávala si moje dobré i zlé stránky.

Keď tu už viac nebudem, nehľadaj ma vo svete,

budem žiť ďalej v tebe,

v tom duševnom nesmrteľnom svete,

kde niet bolesti a strachu,

budem tam v tvojom dni i noci,

na prahu tvojich dvier večného času.

Keď ma pochovajú, budeš ma vidieť

naďalej očami nesmrteľnej duše,

v čerstvej raňajšej rose zazrieš moju tvár,

vánok donesie moju vôňu.

Neboj sa! Ty ma spoznáš!

Budem dýchať teplotou slnka, smiať sa pri potoku,

odprevadím ťa na cestu a budem ťa držať za ruku.

Keď tu už viac nebudem, v tomto divnom svete,

budem tam na krásnom mieste chrániť ťa,

kým sa znova nestretneme.

Nikdy nezomriem

Môžeš vidieť moje oči, počuť môj hlas. Môžeš cítiť teplo mojej ruky, objatia. Cítiť moju osobnosť vedľa seba. Môžeš sa smiať a ja sa budem smiať s tebou. Môžeš hovoriť a ja ťa budem počúvať. Môžeme spolu zdolávať vrchy, liezť po strmých chodníkoch, môžeme spolu pliesť vence na lúke a spievať obľúbené pesničky, aj keď nebudeš zreteľne počuť môj hlas, len akoby z diaľky, ktorá nás obklopuje. Budeš cítiť, že som s tebou, pozerám sa na teba a dotýkam sa ťa. Ale predsa nebudeš ma cítiť osobne stáť vedľa seba už nikdy viac. Aj keď tam nebudem, budem žiť navždy v tvojom srdci. Môžeš sa so mnou podeliť o chvíle nádeje. Budeme si navzájom pomáhať. Ty mi dáš, čo ja nemôžem mať a ja ti dovolím ma zazrieť každým dňom očami tvojej čistej duše a lásky. Nikdy skutočne nezomriem, budem žiť navždy v tvojich spomienkach a konaní. Tak chyť sa mojich duchovných rúk a vykročme spolu za iným druhom života! Za životom, ktorý ešte ty nepoznáš. Za životom lásky, ktorá nikdy neskončí.

K narodeninám

Keby

Kroky

Ešte včera

Koniec

Kolotoč a kvietok

Keď prichádza noc

Hlas v tme

Odkiaľ

Zázrak

Mesiac

Keď ma miluješ

Motýle lásky 

Vidím ťa

Východ slnka

Si

Naša láska

Lebo ťa milujem

Moja láska

Naše pocity lásky 

Keď láska príde

Záblesk spomienky

Ver!

Láska

Prosím

S tebou

Čas

Želanie

Svetlo z tmy

Koniec nastal v okamihu

Posledná kvapka

Definícia lásky

Ukradnuté slová

Tajnosť nepoznaného sveta

Púčik

Dôvod byť tu

Zúfalstvo

Brána

Snehová vločka

Hviezdne dievča

Boží dom

Nemáme už veľa času urobiť tú zmenu

Ak

Vždy tam je niekto

Život

Osamelosť

Kvet

Zázrak

Mesačné slzy

Strom

Stojac tam

Konfety

Otvorí sa nebo

Prázdnota

Koniec sveta

Búrka

Myšlienky o knihe života

Šanca

Depresia

Vrchy lásky

Melanchólia

Vlny

Démoni

Únik

Neskrotná túžba

Ten čas

Prekliatie

Roky sa vytratili rýchlo

Prílivová vlna

Ruka satana

„To oni predsa sú mocnejší!“

Ak v tom čase viac ľudí by stálo v kruhu, dieťa by ešte stále kreslilo dúhu. Svet však zatrpkol, satan zapustil korene, oči plačú 

„Všetko je už navždy stratené?“

V čom hľadať nádej? Štvorlístok na púšti nenájdeš. Kde hľadať lásku, či vymrela? Zabitá bola ohnivými jazykmi satana. Svet chradne, súrodenec zrádza, ľudstvo vpustilo do duše diabla. Keď vojna vypukla, nemali nás povolať, mladé tváre k smrti zvolávať! Mali sme si vybrať jeden druhého, nie v klamstve, ale v láske bojovať. Matka by žila, chlapec by šantil, otcova ruka by obrábala polia, dieťa by kreslilo dúhu za jasného rána, žiadna krv, bolesť, samota.

Duša v okovách

Budú ťa naháňať pre faloš, ktorú si stvoril, keď pre slávu a peniaze suseda si zabil, keď choval si sa, ako oni žiadali, nemé tváre, ktoré hroznú hru stvorili.

Stal si sa bábkou vo svete ich divadla, oči už márne plačú, je to iba kyvadlo času, ktoré neprestáva tikať. Dušou platil si za cennosti materiálneho sveta, čo malo priniesť ti prisľúbené šťastie, odbremeniť ťa. Duša však v okovách zostala uväznená, zápästie krvavé, keď márne snažil si sa vyslobodiť, pútala ťa ostrými tŕňmi.

Kvôli tomuto Kristus trpel na kríži? Satan v šialenosti prisľúbil návrat, ty neveril si, ale ako čas sa krátil, uzrel si jeho tvár v temnej doline, kde nepokoj, horúce plamene prevládajú nad pokolením. Ruku odtínaš, nemôžeš to dlhšie znášať, vidiac tú bolesť, jediná šanca ako sa dostať z okov tvojej duše. Honba za majetkom nepriniesla šťastie, radosť, ruku nechal si v tom boji, ale znova si nadobudol duševné cnosti. Kým „úplný“ cítil si sa byť, bol si prázdnym v srdci, teraz, keď stratil si, ale pochopil, už plávaš v bázni. Tvoja duša letí, dotýka sa nebies, je to večná blaženosť, ktorú v srdci nesieš.

Životné spády

V tieni rozlúčkového listu

Hovorím „dovidenia“ životu, kde nie je nič iné iba bolesť, kde život je bojom, pokusom dosiahnuť sny, ale iba ako snehová vločka je stopa, ktorú zanechávaš.

Život je boľavý v tomto svete smrteľníkov, ale už to nebude bolieť viac... Oh, už to nebude bolieť viac!

Opúšťam tento svet, idem do krajiny ďalekej, kde nik nemôže ma odsúdiť, anjeli tancujú v slnečnom svetle, kde nelieta žiadny vták, ale počuť jeho pieseň.

Idem tam so všetkou bolesťou zmiznutou, depresia je minulosť, duchovia ma nenaháňajú, pretože v tomto živote vidím iba zlo, po príchode tam svieti slnko.

Oh, Bože, ty staráš sa o mňa! Privítaj ma vo svojom dome, Bože neopusti ma, vyslyš moju modlitbu, zmeň ma na tvoj obraz, aby som mohol byť tvojím verným sluhom a budem šepkať tvoje meno v požehnaní, iba preto, že si ma ochránil od tohto úbohého života! Objím ma láskou večnou a ja ti odovzdávam srdce!

Pustý život

Keď sa vrátite

Vrabec

Koniec tvojich dní

Zbohom

Moje meno je láska

Svetlo z Boha

Vánok

Letíš

Všetko, čo chcem na Vianoce už mám

Zmena časom dozretá

Ten správny čas

Buď sám sebou ako ťa stvoril Boh

Projekt Ilúzia

Ten, čo tancuje na Mesiaci

Pravda

Znovuzrodenie

To je...

Súdny deň

Čas

Hrob

Kto blízky nám bol

List do neba

Deň, keď si odišiel

Čas

Skutočná láska nie je egoistická

Keď to nebude lepšie

Plameň

Svet zázrakov

Jeden svet, ten náš

Keď to bolí

Sen

Nedávno

Šedé dni

Unikajúca láska

Nový deň

Nemôžem to chcieť

Sen zabudnutý v očakávaní

Dané sľuby

Neskoro

Potrebujem ťa

Prosba

Pláž

Cieľ krokov

Život bez teba

Medzičas

Pravá láska

Splnené túžby

Náhrobný kameň

Šero

Obavy

Strach

Kde odišla láska?

Hra

Aký krásny svet

Krížová výprava

Utekaj!

Niekedy

Znásilnili ma

Tam, kde sa obloha stretáva so zemou

Moja pieseň

Idem spievať pesničku, slová tancujú, prichádzajú z mysle a sadajú na srdce. To je moja pieseň života.

Prechádzajúc sa krajinou, cez nádherné miesto, počúvajúc šumenie listov, žblnkot rieky, nie som sám, svet je so mnou.

Prišiel som sem spievať smutnú pieseň, vymazať zo srdca bolesť, myslel som si, že to pomôže viac, než sám ležať pod hviezdami. Život oberá o veľa, ale prináša nové divy, vidíš zázraky v každom ráne, dotýkaš sa stromu a cítiš... on dýcha... Och, áno, on dýcha!

Pozrieš sa na nebesia, na modrý oceán bez oblakov, ľahneš do trávy, prestávaš myslieť, všetko zaniká naokolo.

Iba ty a prekrásna krajina. Niekto prichádza k tebe, ľahne si vedľa, otvoríš oči a vieš, že je to spomienka, ktorú priniesol vánok a si šťastný. Vyhral si nad tŕňom, nespieval si smutnú pieseň, ale zmenil tóny do radosti. To je tvoj život, to si ty, muž bez mračna pochybnosti.

Kto si?

Motýľ

Budeš tam?

Mesačný muž

Dnes

Ten deň

Malé vtáča

Malý chlapec

Odraz slnečnice