Table of Contents

AKO CHUTÍ LÁSKA

AKÚ FARBU VYBRAL BOH PRE DUŠU

BLÁZON

CHCEM TI POVEDAŤ

ĎAKUJEM

DARUJEM

DÉMON V HLAVE

DNES SOM STRETLA ĽUDSKÉ ŠŤASTIE

DŽIN VO FĽAŠI

FĽAK NA CHODNÍKU

HOVORÍM NIE

KRÍŽ

LEN TAK

MILUJEM

OBJATIE

OKNO DO NEBA

PRÁZDNE SRDCE

RODINA

SRDCE

STRATENÁ LÁSKA

SVEDOMIE

TÁ ČO CHODÍ NOHOU BOSOU

TEN ČO NEPOTREBUJE LÁSKU

UTRPENIE

VIDELA SOM ANJELA PLAKAŤ

ZAVRELA SOM LÁSKE DVERE

ZMRZNUTÁ RUŽA

BALADA O STROME

BIELY PÁV

DRAK

HAVRAN

LEV

HLÚPOSŤ

OBLUDA

VYZNANIE DUŠE

ĽUBICA ŠTEFANIKOVÁ

Korektúra a technická spolupráca: Špacír Stanislav, Labai Emil

Autor fotografií: Lukáš Uhr a Vladislav Zatloukal

Autor ilustrácií: Jozef Žigraj

Edícia: Mladá Éra Autorov nového tisícročia - / MEA 2000 o. z. /

© Autorské práva vyhradené

ISBN 978-80-560-0230-8

VENOVANIE

manželovi za trpezlivosť a lásku,priateľom za ochotu čítať moje myšlienky,svojej platonickej láske – nepoviem komu,

budúcej generácii na pamiatku a všetkým ľuďom dobrej vôle.

(autorka)

AKO CHUTÍ LÁSKA

Ako chutí láska mama povedz mi?

Ako teplý vánok čo večer šumí v povetrí,

Možno ako chutná malina či jahoda,

Ako na jar čerstvo zobudená príroda.

Chutí ako lesná lúka na poludnie cez leto,

Keď kukučka všetkým volá a je to

Ako krásna víla o polnoci blúdiaca

Ako kocka cukru v čiernej káve topiaca.

Myslíš, že len sladká je a krásna bude vždy,

Nie to si myslí iba tisíc ľudí ja a ty.

Niekedy je horká ako najsilnejšia bylina,

Sypká bude ako javorová pilina.

Chutí ako trnka voňajúca na kríku,

Ako davy ľudí čo občas chytia paniku.

Krehká ako sedmokráska v tvojej dlani,

Malá ako zrnko maku čo nevidno ho ani.

Žeravá jak plameň v dielni kováča,

Mokrá keď občas tvrdé dlane zmáča,

Chvejúca sa ako motýľ v rannej hmle,

Pevná ako skala v nočnej tme.

Občas chutí pichľavo ako ruža z našej záhrady,

Ale to vieš možno iba ty,

Každému chutí inak a všetkým rovnako.

Aj keď sa ma pýtaš, ako je to možné ako?

Hlboká bude ako oceán tmavý,

Plytká ako tanierik od vypitej šálky kávy,

Možno ti bude chutiť ako višňový džem,

Mama ja už teraz všetko viem.

Vonia ako tvoje vlasy po večernom kúpeli,

Ako nočný sneh čo všetko pekne vybieli,

Chcem aby mi voňala ako najkrajší kvet,

Aby ju cítil celý svet.

Ako cíti vôňu lásky tvoja víla

Myslíš, že doteraz pokojne si žila.

Spokojná je ona i ty

A svet vôkol nás nie je prehnitý.

Autor: Jozef Žigraj

AKÚ FARBU VYBRAL BOH PRE DUŠU

Akú farbu vybral Boh pre dušu?

Snáď ako voňavú sviežu morušu,

Či snáď ako pestrú dúhu,

Či ako tú starú čiernu pľuhu.

Možno je zelená ako tá tráva,

Modrá ako oká pyšného páva,

Ružová ako detská lízanka,

Bledá ako stará odhodená písanka.

Červená je ako pach preliatej krvi,

Hnusná ako červík čo sa v prachu mrví,

Má farbu slnečnej letnej oblohy,

Alebo ako mamine lekvárové pirohy.

Páčila by sa mi farba oranžová

Alebo možno fialková,

Radšej mám však svetlo modrú,

Pripomína mi čistú priezračnú vodu.

Možno má farbu rodnej hrudy,

Čo po práci vonia ako teplé prúdy.

Možno má farbu Zuzkiných očí,

Keď sa stretnú s Paľkom zoči-voči.

Možno, že je zlatá ako rybka z mora,

Strieborná ako šupina nemého tvora,

BLÁZON

CHCEM TI POVEDAŤ

ĎAKUJEM

DARUJEM

DÉMON V HLAVE

DNES SOM STRETLA ĽUDSKÉ ŠŤASTIE

DŽIN VO FĽAŠI

FĽAK NA CHODNÍKU

HOVORÍM NIE

KRÍŽ

LEN TAK

MILUJEM

OBJATIE

OKNO DO NEBA

PRÁZDNE SRDCE

RODINA

SRDCE

STRATENÁ LÁSKA

SVEDOMIE

TÁ ČO CHODÍ NOHOU BOSOU

TEN ČO NEPOTREBUJE LÁSKU

UTRPENIE

VIDELA SOM ANJELA PLAKAŤ

ZAVRELA SOM LÁSKE DVERE

ZMRZNUTÁ RUŽA

BALADA O STROME

BIELY PÁV

DRAK

HAVRAN

LEV

HLÚPOSŤ

OBLUDA