Rytmus lásky: Rozprávka

Lily Wonderland & Michaelovi anjeli

Spracovanie a úprava audio záznamu:    Ličko Michal, Hrbatá Eva  

Korektúra: Labai Emil, Fujas Štefan

Dizajn obalu: LaFemme Jackson

Edícia: MEA 2000 o. z. - 

Mladá Éra Autorov nového tisícročia

© Autorské práva vyhradené

ISBN 978-80-560-0328-2

Úvod

Rozprávky a ľudové umenie sú súčasťou ľudskej evolúcie. Rozprávky vždy boli efektívnym spôsobom pre našich predkov ako komunikovať nie iba s nebom, ale tiež s naším vnútrom. Mnohé roky sa ľudstvo spoliehalo na rozprávky ako základ pre udanie morálnych štandardov, skúmanie najvzdialenejších kútov ľudskej mysle, zdieľanie lásky a vedenie našich ratolestí vpred v lepší a viac prosperujúcejší život.Keď sme vyrastali, stávali sme sa viac a viac povedomejší s množstvom príbehov, ktoré nás naplňovali radosťou a očakávaním, a tiež ukazovali ako náš svet v tej dobre fungoval. Rozprávky nám pomohli pochopiť rozdiel medzi dobrom a zlom, naučili nás dôležitosti rozoznania správneho od nesprávneho, pomáhali nám urobiť dobré rozhodnutia ako i byť viac kreatívny. Každá generácia, kultúra a veková kategória mala možnosť potvrdzovať relevantnosť rozprávok, ktoré ovplyvňovali životy detí.Táto knižka sa usiluje o rozvíjanie šťastia v deťoch i dospelých, a zároveň nám pripomína, že jediný človek môže urobiť rozdiel vo svete.V mene všetkých účastníkov tohto projektu, my – spisovatelia, venujeme túto knižku deťom celého sveta.

Rytmus lásky: Rozprávka

Kedysi dávno, v ďalekej krajine, existovalo kráľovstvo, ktoré nemalo žiadny začiatok ani koniec. Toto kráľovstvo sa nachádzalo na mieste bez mena a iba čakalo na niekoho, kto mu vymyslí meno, ktoré by zodpovedalo jeho skutočnej veľkosti, cnosti a poslaniu, pre ktoré bolo vytvorené.V kráľovstve žil mladý princ, ktorý nemal žiadnych sluhov ako to býva zvykom v kráľovskej rodine. Každého považoval za kamaráta a seberovného.Jedného dňa sa však objavila zlá čarodejnica, ktorá túžila nielen prevziať kontrolu nad kráľovstvom a zraniť princa, ale všetkých jeho blízkych. Snažila sa zničiť nielen jeho rodinu, ale všetkých a všetko, čo miloval. Avšak, čarodejnica nepočítala s tým, že medzi princovými priateľmi boli kúzelníci, víly, hviezdne svetlá, draci a motýle; nehovoriac o tom, že sila jeho kráľovstva mohla ochrániť každého pred účinkami zla čarodejnice.Nebolo nutné požiadať o vonkajšiu pomoc, pretože všetci priatelia sa bez váhania chytili za ruky a vytvorili bezpečný kruh, do ktorého zlá čarodejnica nemohla preniknúť.Keď sa ďalšie kráľovstvá dozvedeli o hrozbe, ktorú čarodejnica zoslala, neváhali. Všetci naraz pricestovali do princovho kráľovstva, chytili sa za ruky s ostatnými a tak vytvorili kruh, ktorý sa šíril nielen svojimi rozmermi, ale i podstatou. Zvuk bijúcich sŕdc znel v celom okolí. Bol taký intenzívny, že zasiahol zlú čarodejnicu, ktorá padla na kolená.Esencia starostlivosti a lásky sa vznášala voľne, ponúkala nádej pre budúce generácie a porazila i vážne choroby, ktorými čarodejnica prekliala ľudí.Tam, v tej chvíli, keď sa srdcia všetkých kamarátov spojili v súzvuk, porazili zlo, ktoré prišlo z vonka a do podvedomia každého zúčastneného prišiel názov, ktorý najviac vystihoval kráľovstvo princa: Rytmus lásky.

Kapitola 1

V ďalekej krajine, tam, kde nemal byť možný život, v prírodnom divadle plným lesku, ktorý rozsvecuje oblohu na dve pologule, sa na studenom ľade čosi pohlo.Polárna žiara, ten krásny svetelný jav, ktorý sa objavuje za polárnym kruhom a ľudstvo je ním od nepamäti fascinované, tá trblietavá obloha pri magnetickom poli Zeme v dnešný deň natiahla ochrannú vrstvu nad studeným mokrým telíčkom húsenice motýľa, ktorá svojimi drobnými očkami sledovala tento zvláštny svetelný jav. Videla červenú, jasne modrú, zelenú a fialovú farbu, ktorá sa zlievala do jedného svetelného triku a akoby tancovala a nabíjala okolie teplom. Telo malej zelenej húsenice pociťovalo všetky odozvy prírodného javu, vibrácie vytvorené elektricky nabitými časťami slnečného vetra. Žiara ju neoslepovala. Bola príjemná. Poskytovala útočisko v tom svete plnom ľadu a snehu. V zime, ktorá by drobnému telíčku mohla ublížiť, ale neublížila.Húsenica sa pohla. Zistila, že stojí na studenom ľadovom povrchu. Urobila pár krokov dopredu, až sa dostala na okraj ľadovca, ktorý sa pôsobením vetra rozhojdal na modrom mori.

„Kde to som?“ - pomyslela si.

Nevedela, ako sa ocitla na tomto mieste. Ale skôr, než dostala odpoveď na položenú otázku, drobné chĺpky na jej tele sa naježili. Cítila, akoby niekto alebo niečo stálo za ňou. Keď sa však váhavo snažila otočiť, zistila, že ten pohyb si vyžaduje omnoho viac námahy, ako pred chvíľkou. Zdalo sa, akoby sa točila iba na jednom mieste. Všetky jej nohy boli zrazu veľmi ťažké, akoby mala na sebe teplé ponožky a  telo zababušené do mäkkého kabáta.Keď sa pozrela na svoje telo, zistila, že to nie je iba pocit. Silné hodvábne vlákno sa tu vzalo znenazdajky a obalilo jej celé telo.Keď zastrelo i jej oči, húsenica zaspala neuvedomujúc si, aké zvláštnosti sa dejú naokolo, a kde sa prebudí.Trvalo to iba pár týždňov, ktoré jej úplne vypadli z mysle. Nastal čas premeny zo slizkej škaredej húsenice na krásneho, farebného motýľa. Z útrob kukle sa mal čoskoro vynoriť úplne iný tvor. Taký vznešený, krásny, slobodný. Bol to jeden z najväčších a najkrajších zázrakov prírody.Keď sa kukla začala roztvárať, pomaly, pekne postupne sa začal objavovať nádherný pestrofarebný krásavec - belaso modrý motýľ so vzorom srdca na oboch krídlach.Pri poslednom vyvrhnutí z kukly začal zhlboka dýchať a tým si pomáhal narovnať krídla, až ich mal prekrásne roztvorené. Jemne nimi zamával. Nikto ho neučil lietať,ale hneď sa vzniesol do miernej výšky, aby znova sadol na kvet slnečnice, v ktorom sa prebral do nového života.Už mu nebola zima. Slnko svietilo vysoko na obzore a hralo iba jednou farbou. Farbou zlata.

„Ako sa voláš?“ - niekto sa spýtal spoza jeho chrbta.

Otočil sa a uvidel húsenicu podobnú tej, akou bol kedysi on.

„Emma.“ - vyslovil motýľ.

„Máš krásne meno. Vieš, čo znamená?“

Emma pokrútila hlavou.

„Znamená celok, jedinečnosť. Páči sa mi.“

Emma sa usmiala.

„A kto si ty?“

Húsenica pristúpila bližšie k motýľu, zadívala sa mu uprene do očí a vyslovila iba jednu vetu:

„Som ten, čím si bol ty a ty si ten, čím budem ja.“

Kapitola 2

Emma v tomto momente cítila čudný pocit, akoby žila už mnoho životov, všetky zlúčené do jedného. Vo chvíli, keď húsenica odstúpila od nej, tento pocit sa rýchlo pominul.V tento prekrásny deň Emma mohla vidieť vrchy týčiace sa v diaľke. Keďže bola motýľom, inštinktívne rozprestrela krídla a letela oproti nim. Najprv lietanie nebolo veľmi náročné. Ale náhle, keď silný vietor začal cirkulovať z vrchov, lietanie sa stalo ťažším. Keďže scenéria bola fantastická, Emma zabudla dávať pozor na let. Oblúk slnka pomaly stúpal vyššie a vyššie k oblohe, prinútiac ju všimnúť si drobné pohyby na ľade. S napätými očami mohla vidieť iba malých Eskimákov, mrožov a ďalších tvorov pomaly sa pohybujúcich na rozsiahlych arktických ľadovcov.Hoci uchvátená videným, Emma si spomenula, že má mávať krídlami. Po nejakej dobe, Emma cítila potrebu si oddýchnuť a tak namierila bližšie, aby lokalizovala miesto uprostred zmrznutých drobností. Čoskoro uzrela veľký blok ľadu trčiaceho zo strany jedného z ľadovcov s vítajúcim otvorom, ktorý vyzeral ako malá piesočná pláž. Tak Emma začala dlhý špirálovitý zostup k zemi.Dosiahla pôdu trochu rozvláčne a pomaly zložila krídla. Slnko sa rozrástlo a poskytovalo príjemný pocit. Emma si spomenula na húsenicine slová. Ako úžasné by bolo sa zmeniť z jedného tvora do druhého! V tej minúte slnečné lúče vrátili Emmu späť do spánku.