RYTMUS LÁSKY

Lily Wonderland

a

Michaelovi anjeli

Obal navrhol a nakreslil: Silvia Veszprémiová

Technická spolupráca:Labai Emil, Franko Štefan

Vydalo: Mladá Éra Autorov nového tisícročia / MEA 2000 / o. z.

Autorské práva vyhradené

ISBN 978-80-560-0235-3

K tvorbe tohto diela prispeli fanúšikovia Michaela Jacksona z celého sveta

O PROJEKTE ILÚZIA

„Sledovala som život fanúšikov Michaela Jacksona, skúsenosti a tvorbu niekoľko rokov. Ich bytosti sú otvorenejšie a hlbšie, sú vyjadrené láskou, vášňou a krásou rôznymi spôsobmi. Moje srdce sa na nich stále pozerá v nemom úžase a som naplnená obdivom a nekonečnou radosťou... Stalo sa to rovnako pri zrode knihy Rytmus lásky, ku ktorej ma viedol akýsi „šiesty zmysel“ a ja som zažila skúsenosti so zázrakmi a neustále ich prežívam. Michaelova bytosť je veľmi dôležitou súčasťou mojej existencie a života, a pred niekoľkými mesiacmi sa mi jedna myšlienka vodrala do mysli... Je mnoho kníh napísaných o Michaelovi, ale nikto ešte nenapísal knihu o jeho fanúšikoch (alebo o tom neviem), ktorí boli a stále sú veľmi dôležitými piliermi v jeho úspechoch. O dva dni neskôr som dostala pozvánku od guatemalského fanklubu k udalosti na Facebooku, čo sa nazýval Projektom Ilúzia. Pozrela som sa na ňu a našla som prekvapenie, pretože udalosť bola o publikácii knihy. Mladá spisovateľka, Lily Wonderland, nasledovala svoje srdce a intuíciu a rozhodla sa, že vydá knihu napísanú fanúšikmi Michaela Jacksona a ľuďmi, ktorí ho milujú a takto dá šancu vyrozprávať sa o svojich „skúsenostiach s Michaelom“, o svojich pocitoch a ukázať svoje výtvory, čo sa narodili pre Michaela a vzťahujú sa k nemu. Najväčším prekvapením a akýmsi darom bolo pre mňa, keď som čítala slová Lily na stránke Facebooku o projekte:

„Nikto od vás nežiada peniaze. Náklady na vydanie tejto knihy budem platiť sama a čistý zisk z predaja knižky, ktorá bude preložená do anglického jazyka (pretože je to celosvetový projekt) pôjde na podporu chorých detí a ľudí, ktorí to najviac potrebujú.“ Takže Rytmus Lásky sa narodila rozdávať radosť ľuďom a podporovať deti a ľudí rôznymi spôsobmi.Okamžite s radosťou som sa pripojila k Projektu Ilúzia a dve z mojich symbolov sú v knihe: symbol Neverland a symbol Milujeme ťa, Michael. Moja duša je stále šťastná a vďačná za lásku, nadšenie, oddanosť, ktorú cítim v tejto knihe ma nesie na obláčiku radosti. Zázraky sa dejú a Projekt Ilúzia je dôkazom toho, čo sa dá urobiť, keď spojíme svoje sily. Cítiť tam držanie sa za ruky, vytváranie kruhu a uprostred tohto kruhu vyžaruje neuveriteľné teplo, láska. Michael to urobil. Zmenil svet, ľudí. Priniesol nikdy neutíchajúcu lásku. A teraz je čas, aby sme zdieľali túto lásku do sveta. Ty, milý čitateľ, si v tomto kruhu. Si súčasťou nekonečného kúzla, podpory, dôvery a lásky.

Miridiel

Keď ma pochovajú, nechoď k môjmu hrobu,

nebudem tam!

Schránka tela, to nie som ja,

to sú červíci, ktorí ma zožierali i za živa.

Ja som duša, ktorú si videla, keď držajúc ma

za ruky,

spoznávala si moje dobré i zlé stránky.

Keď tu už viac nebudem, nehľadaj ma vo svete,

budem žiť ďalej v tebe,

v tom duševnom nesmrteľnom svete,

kde niet bolesti a strachu,

budem tam v tvojom dni i noci,

na prahu tvojich dvier večného času.

Keď ma pochovajú, budeš ma vidieť naďalej

očami nesmrteľnej duše,

v čerstvej raňajšej rose zazrieš moju tvár,

vánok donesie moju vôňu.

Neboj sa! Ty ma spoznáš!

Budem dýchať teplotou slnka,

smiať sa pri potoku,

odprevadím ťa na cestu a budem ťa držať

za ruku.

Keď tu už viac nebudem, v tomto divnom svete,

budem tam na krásnom mieste chrániť ťa,

kým sa znova nestretneme.

ÚVOD

Dosiahnutie hĺbky jej vnútrajška...

Vášeň, teplo...

Hlad...

Uvoľnenie nekonečného kúzla...

Energia...

Hrom...

Rozhodnutý nezlomiť jej krok...

Pustiť pochabú pýchu...

Hviezdy v nej prebudili sa k životu

a tancovali do rytmu lásky...

2013 Heaven Leigh TYM, USA Colorado

Gina LaFemme, Rakúsko

.

PRAVDA TVOJHO VNÚTORNÉHO SVETLA

Uzdraviť svet. Je to všetko o tom. Vaše, jeho, jej, ich životy sú o tom... Boh nás stvoril pre istý účel. Nie zničiť našu Matku Zem, ale liečiť ju. Uzdraviť srdce, dušu. Možno si teraz myslíte, že je to smiešne, ale ak ste práve objali strom, tak to cítite. Nie sme jediní kto má srdce, kto môže dýchať. Môžu to robiť i stromy. Robia viac, než si viete vôbec predstaviť. Sú živé, žijú pre nás. A my musíme žiť pre nich. Len si predstavte planétu bez stromov, trávy, kvetov... Je to vaša voľba! Odvážte sa otvoriť duševné oči a snažte sa byť statočným. Zavrite fyzické oči a uvidíte čo je pred vami. Hrôza, však?

Pozrite, ak to všetko nezastavíme, zničí to našu planétu. Ak zavrieme oči nad hrôzou, neuvidíme ani obraz planéty. Uvidíme mŕtve zvieratá. Čo budeme robiť potom ak to Matka Zem dopustí a povie:

„Je toho už dosť! Zašli ste priďaleko!“ Budeme sa modliť na kolenách, aby sme zostali nažive. Naozaj to chcete? Páčilo by sa vám to? Naozaj túžite vidieť ako kúsok po kúsku všetko stráca dych, zomiera okolo vás? Odvážte sa veriť v zmene! Je vo vašich silách vykonať ju! Prestaňte hovoriť:

„To je nemožné!“

Prestaňte hovoriť:

„To sa nikdy nezmení!“

Práve preto, že máte tieto myšlienky sa nič nezmení. Už ste niekedy rozmýšľali o tom, koľko detí zomiera každú minútu? Koľko anjelov strácame len preto, že nám je to jedno? Premýšľajte o tomto, nie o tom aký strašný je váš život. Mali by ste ďakovať Bohu, že vás nezabudol dnes ráno prebudiť. Musíte byť vďační, že máte čo jesť, že máte prácu a zdravé deti, že máte strechu nad hlavou! Je tu ten čas sa prebudiť práve teraz...Ale prvý krok k zmene, ten najväčší, je pozrieť sa do zrkadla. Nájdite svoju dušu! Oslovte mier v srdci a duši! Odvážte sa spraviť zmenu, aby to vôbec bol ten prvý krok! Pretože, ak si na to trúfnete, budete motivovať ostatných, aby urobili to isté. Zabudnite na slová:

„Nie, to je nemožné!“

Oni ani neexistujú. A keď ste sa dostali k zmene, keď ste sa odvážili pozrieť do zrkadla do hĺbky svojej duše, choďte a urobte to aj pre ostatných! Nebojte sa chytiť svojich blízkych za ruky, ak to potrebujú. Nebojte sa povedať:

„Milujem ťa!“ – tomu, kto nepocítil lásku v živote.

Vaše konania sa dotknú ich sŕdc. Prestaňte sa báť, čo iní hovoria o vás! Možno si budú myslieť, že ste sa zbláznili. No a?! Len blázon v tomto svete stále verí, že môže zmeniť svet. A tento blázon, skôr či neskôr zmení ten svet. Buďte statoční, odvážte sa a otvorte svoje srdce svetu, nech vaše vnútorné svetlo svieti a stojí pred Božím svetlom! A nikdy nezabudnite, odkiaľ ste prišli, kde práve ste a kam pôjdete, aký je váš smer! Nikdy nezabudnite, že nikto nie je nad vami, v každom z nás je rovnaký Boh! To je dôvod, prečo musíte byť hrdí a hovoriť si, že všetci sme jednotní. Sme jedna Veľká Božia Rodina.

Syssy K. Diamond, Maďarská republika

SLZA PRE NEVERLAND

Perlivá voda,

záblesk v tráve,

pohľad tak nádherný a veľkolepý,

žiariace slnečné lúče,

anjeli sa smejú a ďakujú.

Vyronená slza pre Neverland...

Krajina radosti a mieru,

čistota a láska.

Láska, ktorú človek nerozpustí.

Deti sa liečia,

rodičia ďakujú Bohu.

Vyronená slza pre Neverland...

Brány sa rozletia,

zlo zasahuje,

tieň tmy prešiel do krajiny.

Prorok zaplakal

a padol na kolená.

Vyronená slza pre Neverland...

I o roky neskôr je však jeho pamiatka živá,

jeho dedičstvo nie je zabudnuté.

Tisíce hovoria ''Poznáme pravdu, zasiahneme!''

Spomínam na dávne časy,

môjmu srdcu chýba čistota jeho lásky

a roním slzu pre Neverland...

Bol si na žive a dýchal si,

vyliečil si toľko duší...

Ako voda obmýva stopy v piesku,

snažili sa zabiť ťa,

ale vyhrali sme,

stále nám však chýbaš,

vyronená slza pre Neverland.

Jacinta Feyling , Nórsko

Nello Ceccarelli, Francúzsko

MICHAEL

Šepot hracej skrinky, baletka jemne doladená
v hmlistej natrhnutej farebnej látke zastrčená v spáde,
aby navždy držala spomienky, ktoré srdce môže prijať.
Venovanie na celý život, láska, ktorá zdala sa, že umrela,
keď minúta, ktorú sa snažíme odobrať, zdá sa byť sekundou.
Nikdy pri hľadaní padlej hviezdy nebudeme vedieť kde si,
najjasnejšia vo vesmíre,
k jadru večného svetla svieti z diaľky
on, kto našim učiteľom, mentorom, našou hviezdou bol…
Dni sa zdajú byť dlhšie, noci sa menia na ostrý chlad,
niekedy však nevyzerá to byť reálne ...
Michael ...
Tanečníci a tanečnice vo sne siluety,
tiene mesiaca,
mladá ruža v šere,
túžba po láske v plnom kvete.
Beh na poliach, kde orgovány sa čudujú,
zvedenie vzduchu levandule.
Budeme sa vždy diviť nad tým
ako sa západ slnka upokojuje,
aby v celej svojej kráse
priniesol koniec ďalšieho dňa.
U natrhnutého farebného listu kvetu
my však nikdy nezabudneme ... 

Tammy Jones, USA, New York

MICHAELOVY RUCE

Ruce, co svádi,

ruce co hladí.

Ruce? Co touži ochránit

a ve svých dlaních jinou ruku mít.

Ruce hbité, jak blesk

a stříbřité rukavice lesk.

Ruce, co mikrofon svírají,

ruce, co na pozdrav mávají,

nepěkné odměny se dočkaly,

zápěstí pevně jim spoutali.

ruce nikdy nesložené únavou do klína.

Ruce, na které se nezapomíná...

Hana Lencová, Česká republika

Marta Seeháková, Česká republika

DUŠE A TĚLO MÁ JMÉNO LÁSKA

Otvírám pomyslnou knihu Tvého těla a duše… Chci ji celou prostudovat. Potřebuji v ní číst nejen text, ale hlavně mezi řádky, kde je ukryt poklad, jež nese Tvé jméno - Michael Joseph Jackson. Obracím tvrdé desky této knihy o Tobě a dostávám se k předmluvě. Ta hovoří o překrásné, citlivé a jemné bytosti podobné andělu, která na naší planetě zakusila zlo a hořkost, kus krutého života. Jsi můj hrdina, že jsi tuto brutalitu na sobě a svých dětech musel zažít a do posledního kousku krutosti, bezohlednosti, cynismu a touze jiných po Tvém majetku, který byl jinými na Tobě spáchán, jsi všechno nesl na svých bedrech s hrdostí a rovnými zády a čelil těmto zvěrstvům. Proměnou Tvých podob časem Tvého života jsem uchvácena. Není možno si vybrat jednu jedinou.

Ať jako dítě, pak teenager, mladý muž v rozpuku nebo zralý muž středního věku… Je to těžké, jako s Tvými písněmi a tancem. Také nemohu vybrat jednu nebo jeden jediný, ten nejlepší, poněvadž je to vše o dokonalosti a perfekcionismu… A tudíž to nejde. Svou nedočkavostí po čtení o Tobě jsem se dostala na úvodní stránku knihy. Vždy jsi říkal:

“Píseň musí mít příběh, úvod, stať a závěr.”

I tato kniha o skvostu, jakým jsi Ty, kterou listuji, bude mít tyto tři ingredience jako Tvé písně, co jsi pro nás psal se svojí nekonečnou láskou k nám.

Všechno, co jsi nám sděloval a odkázal, pocházelo ze Tvé božské geniální mysli. Utvářel jsi ji ve svých písních, tanci, knihách, básních, obrazech. Hotová symbióza lásky… O to Ti šlo… Milovat se navzájem, jeden druhého, chytnout se za ruce v davu, dotknout se člověk člověka bez zášti, zloby, a nenávisti. Dokonale jsi nám to předvedl v písni Another Part Of Me. Tato píseň byla velkým třeskem ve Tvých dějinách. Když se dívám na video z doby Bad a vidím Tě, mám pocit, že procházím květinovou zahradou a slyším šum motýlích křídel. Úplně ses nám touto písní rozdal, každému jsi věnoval kousek sebe. Odměnou Ti byly nejen potlesk, ovace ve stoje, skandování fanoušků. Bohužel, jsi nemohl nijak ovlivnit i nečekané omdlévání Tvých fanynek, ze kterého jsi byl pak smutný, ale byl to jejich projev lásky k Tobě - těch slabších jedinců. Už při prvních tónech Tvých pomalých písní fanoušci kynuli v rytmu hudby zapalovači a houpali se davem. To jsi miloval. Ve tmě magickou zář světélek, hromadný zpěv s Tebou, odrážejíc se jako hvězdy na obloze v Neverlandu.

Naučil jsi nás a stále učíš, abychom chodili po světě s otevřenýma očima a otevřeným srdcem. I ten žebrák na ulici a bezdomovec potřebuje jíst, pít a ohřát se. Učíš nás, abychom nepohrdali lidmi postiženými, třeba na vozících nebo nevidomými. Ti potřebují lásku více, jako zdraví lidé. I Ty jsi nezapomněl nikdy na Stevie Wondera a vedl ho na pódium a zase z pódia, aby bezpečně došel na svou židli. Vštěpuješ nám nenásilně do mysli, že je nutné začít u sebe samých a nezapomněli se podívat do zrcadla. Ano, máš velikou pravdu, ale jen málokdo to umí. Miluji Tě za to nejvíc, ale …

Svět, bohužel, ušlapal lásku, cit, empatii, slušnost, ochotu pomoci někam hodně hluboko, alespoň sto sáhů pod zemi. Učíš nás, abychom vzali pomyslnou lopatu a ty krásné vlastnosti lidí, které byly božím darem, jsme opět vykopali a vrátili znovu na svět, na světlo boží. Díky Ti za to, že jsi dokázal oslovit tímto svým nádherným způsobem spousty lidí, kteří pochopili. Ano, dokážeme někteří být lidmi v každém ohledu. A dostávám se ke stati… Nezapomínám na to, pomáhat dětem. Snažím se pokračovat ve Tvých odkazech. Jsi můj nejlepší učitel. Vždyť to byl důvod, proč ses stal megastar, pohybující se v tak tvrdém showbusinessu, který jsi zaplatil cenou nejvyšší a vše jsi dělal pro lásku k dětem a lidem celého světa. Pro mě jsi to nejsladší, nejvzácnější a nejkrásnější, co jsem ve svém dlouhém životě poznala. Řekla bych, že na prvním místě je Bůh, pak Ježíš a hned vedle na čestném místě sedíš Ty. Kdyby to bylo v mé moci, prohlásila bych Tě za svatého pro Tvoji nádhernou čistou duši. Tvé oči na mě září z videí a stále se jich nemohu nabažit. Jsou to studnice nevyčerpatelné inspirace. Tvé oči hladí, léčí, prozrazují radost, lásku, štěstí, něhu, jemnost, pochopení, soucit, ale naopak v dobách pro Tebe zlých se proměnily … Od těch dob vyzařují smutek a bezmoc, proč jsi nebyl pochopen a z jakého důvodu Ti bylo tolikrát ublíženo. Dnes to vím. Pochopila jsem vše. Závěrem této pomyslné knihy o těle a duši Ti chci poděkovat za to, co jsi mi všechno dal. Za lásku dětem a lidem celého světa, za písně, tanec, knihy, básně, odkazy, ve kterých můžeme pokračovat. Za to, že za ta léta, co Tě obdivuji a učím se od Tebe, jsi mě učinil lepším člověkem. Díky Tobě se na vše dívám z mnoha úhlů pohledu a myslím v první řadě na ostatní a až někde v pozadí jsem teprve já. Není to tak těžké, se to naučit a osvojit si tuto vlastnost. Je to o pochopení a potřebě člověka a vnímání potřeb toho druhého. Co by člověk byl sám na světě, kdyby nebylo druhého? Zapomeňme na sobectví a otevřeme svá dobrá srdce lidem celého světa, ať už v útlém nebo pokročilém věku! Hlavně sundejme klapky z očí a přestaňme být neteční, když se děje bezpráví a rozmáhá se ve velkém jen zloba, zášť, závist a nenávist! Zkusme se vzít za ruce, třeba i virtuálně, podívejme se sobě do očí a otevřeme svá srdce! Udělejme tento svět lepším! Tak by to chtěl Michael, naše společná nekonečná láska.

Marta Seeháková, Česká republika

Nello Ceccarelli, Francúzsko

SVET BEZ MICHAELA

Jedna z veľkých ikon sveta

sa navždy stratila.

Jej duša z hĺbok ďalekého vesmíru

teraz na nás pozerá a náš smútok

svojimi nádhernými piesňami ovíja,

v tónoch Earth Song trblietajú sa jazerá.

Žilky sveta neprestali krvácať

miestami bojmi a vojnami,

z diaľky doliehajú srdcervúce výkriky

piesne „We´ve Had Enough!“

Naše životy sú stále popretkávané vraždami,

či slnko žiariace nad nami má svoj zrak uprieť

na nenávisť a chlad?

Či nie všetky deti sveta – duše nevinné,

zaslúžia si žiť v náručí mieru a lásky,

aby o krásach a všednostiach života

svojim mamám a otcom otázky kládli?

Prečo ešte vždy niektoré deti

poznajú len biedu a hlad,

prečo miesto toho nepočujú,

ako ich má niekto rád?

Prírodu ničí ten,

kto sa narodil v jej lone,

rúbe stromy, zabíja zvieratá.

Nedokáže snáď zastať vo svojom zhone,

toto je pre matku prírodu jeho odplata?

Tak zastavme to,

zmysel má nielen bohatstvo a blahobyt!

Objavujme a chráňme živočíšnej ríše svit!

Tak zastavme to,

stojí za to rozumnejšie žiť,

neničiť prírodné bohatstvá!

Počuť slová piesne

„Heal The World“!

Vyliečte svet!

Vyliečme svet,

zbavme ho biedy, hladu a chorôb.

Vyliečme svet,

obráťme ho do dôb,

keď miesto zúfalého plaču

detský smiech okrášli našu Zem!

Nech v skutočnosť

sa zmení tento sen!

Šírme lásku,

šírme odkaz Michaela Jacksona!

Deti sú naša budúcnosť,

nech poznajú iba ľudskej duše cnosť.

Nech láska a mier naše srdcia zohrieva,

zatraťme všetku nenávisť!

Ešte vždy toľko zbytočných obetí zomiera,

nemôže snáď lepší život prísť?

V tichom rozjímaní vo Forest Lawn,

v korune stromu vtáčik zatrilkuje,

prináša našu vďaku za krásnu hudbu,

tanec, odkazy a posolstvá tam,

kde telesná schránka

výnimočne nádhernej duše oddychuje.

Príliš skoro bolo to srdce zastavené,

aj keď v nás bude stále žiť.

Príliš skoro boli oktávy jeho hlasu umlčané,

mohli nás ešte jeho piesne potešiť.

Ten, čo nikdy necítil poryv duše

a záchvevy srdca v tónoch,

ten ho nikdy nepochopí a nebude mať rád.

Ten, čo miluje jeho dušu vyjadrenú v speve

a tanečných kreáciách,

ten musí ho navždy milovať!

Vďaka Michael!

Jana Bartová, Slovenská republika

MIER = POROZUMENIE

Mier sa rovná Porozumenie:

pochop, prečo sa tešiť je potrebné,

počínaj si tak aby si bol schopný pomôcť,

a keď to dokážeš,

radostný úsmev ti prinesie úľavu.

Mier sa rovná Porozumenie:

pretože oni chápu zámery,

nápoveda vládne dobrým reakciám,

a keď to dokážeš,

nenávisť, ktorá je diskutabilná, bude utláčaná.

Mier sa rovná Porozumenie:

pretože pochopiť znamená komunikovať,

bez predstierania nastaviť sa a potom trpieť,

a keď to dokážeš,

môžeš sa chopiť s úctou názorov.

Mier sa rovná Porozumenie:

pochop prečo je súcit,

preciťuj a zdieľaj utrpenie druhých,

a keď to dokážeš,

vyraď s účelom vyhostenia.

Mier sa rovná porozumenie!

A ak to všetko môžeš urobiť,

si v mieri so svetom a so sebou samým.

Maria Teresa Sica, Taliansko, Neapol

Nello Ceccarelli, Francúzsko

JSI-LI TAM NAHOŘE

Chybíš nám, však jsi tu stále s námi,

v našich srdcích zůstáváš, ty i tvůj úsměv známý.

Tvá láska na dálku před zlými pocity nás chrání,

jak krásna pro svět byla tvoje přání!

Jak krásná tvoje duše byla,

jak nezlomná skrývala se v tobě síla.

Děkuji tímto za tvé písně,

jednáni a slova milá.

Přesto, že nemůžeš už dál tu žít,

věřím, že budeš s anděly nad námi bdít.

 Hana Lencová, Czech

Túžila som vám ukázať tento list, ktorý som napísala pre Michaela. Teraz je s ním vo Forest Lawn. Slová prichádzajú z môjho srdca. Nebolo ho ľahké písať, ale som rada, že som to nakoniec urobila.

Michael,

stavím sa, že by si nikdy nebol pomyslel na to, že malý chlapec z Gary, Indiana, by mohol vyrásť a stať sa fenomenálnou silou vo svete. Fenomenálnou silou, ktorá mala skutočný vzťah s ľuďmi bez ohľadu na ich národnosť, pohlavie alebo náboženstvo. Keď som bola malé dievčatko, počúvala som tvoju hudbu a už vtedy som vedela, že si jedným z najväčších zabávačov. Každá pesnička, ktorú si napísal alebo zaspieval, niesla v sebe špeciálny význam. Vždy som mala rada Earth Song. Viem ako veľmi si miloval prírodu a koľko svet pre teba znamenal. Inšpiroval si ma tak veľmi... Naučila som sa pomáhať iným, ktorí to potrebujú. Som očarená tvojou humanitárnou činnosťou a koľko mnoho si rozdával iným. Veľa ľudí si oceňuje čo si urobil a ako si dosiahol nasadiť úsmev na tvár ľuďom, alebo zachrániť niekoho život. A práve preto mi trhalo srdce napoly, keď som počula čo média a bulvár hovorili o tebe. Máš srdce, ktoré je plné lásky a ľudia ťa neprávom odsudzujú. Je to hrozné vidieť, počuť. Urobil si tak veľa pozitívnych rozdielov v tomto svete... Iba ti chcem povedať, že som na teba hrdá, pre šírenie tvojej hudby. Je to nádherný a veľkolepý dar. Vyjadril si seba cez spev, tanec, kreativitu a ja sa ti chcem poďakovať, že si nám dovolil uzrieť tvoj skutočný talent, to akým si. Nikto nebude už viac takým, akým si ty. Si jedinečný. Deň, keď som počula, že si odišiel, otvoril brány nebies... Zlomilo mi to srdce. Bol to taký smutný deň... Nie sú slová na opísanie, čo som cítila. Myslím si, že som bola v štádiu šoku a nechcela som uveriť, že si opustil svet. Do dnešného dňa je neúnosne ťažké akceptovať to. Michael, opustil si nás, ale zanechal hudbu, ktorá bude navždy zapísaná do našich myslí, ktorá bude prebývať navždy v našich srdciach. Zanechal si nám výnimočné tanečné pohyby. Jednoducho si nás opustil so spomienkami, ktoré sme zdieľali s tvojou rodinou a priateľmi obklopujúc sa tvojou hudbou. Bol si jedným z najmilších ľudí. Nikto sa ti nevyrovná. Taký unikátny, pekný, gentleman. Muž s veľkým srdcom a milou osobnosťou. Viem, že teraz tancuješ v nebi s anjelmi na mieste, ktoré je preplnené láskou. Michael, si milovaný mnohými ľuďmi... Budeš chýbať v duši každého z nás už navždy...

Shelly Wilson, USA New York

Isabelle Deltheil, Francúzsko

ŽELANIE

Ruky k nebesiam, mnohé apelujú na mňa.

Dávam otázku, pýtam a zmieňujem sa.

Povedala som a pýtala sa mnohokrát,

teraz sa však modlím za svojich priateľov, 

za rodinu, pre život, ktorý chcem žiť správne, 

modlím sa pre tých, čo milujem, ktorí ma rozradostňujú.

Všetky želania sú perfektné, potešené a veľmi reálne.

Moje modlitby zahŕňajú čistotu a úprimnosť.

Nesú ma k tebe, v mojom srdci si tam, 

chcem ti dať všetko, tomu milujúcemu srdcu,

kým spolu rastieme.

Zrazu myslím na nás dvoch.

Ty a ja vo svetle, to je moje sladké želanie, 

to je moja veľká modlitba, spojiť sa s tebou ako je to iba možné... 

Zostaň, neodchádzaj, neuteč!

Modlím sa, aby konečne v jeden deň, 

ty a ja, spojíme sa navždy v láske.

Dvaja ľudia oslnení svetlom Boha, 

ktorý požehná nás v jeho čistote tak veľkolepej...

Dôverujeme jeho želaniam, jeho sľubu našich životov.

Vieme, že stretneme sa

a potom nikdy neopustíme sa.

To je sľub, ktorý môžeme udržať.

Urobíme to pre neho, pre naše deti, 

ktoré budeme navždy milovať, pre život, pre lásku.

Ďakujem ti za dobro, ktoré mi dávaš. 

Jedno slovo stačí a pohltíš ma.

Každé slovo čo povieš je čistou nehou, 

naša nevypovedaná pravda, tam, 

kde nemotornosť prebýva.

Tak veľa vášne naokolo objíma nás, 

tak prečo by sme mali prestať, zdržať sa?

To je mäkký povzdych,

ktorý náhle prináša srdce spojené v jedno.

Tak šťastné srdce...

Spojme sa v jednom momente, 

pokročme smerom k sebe, 

kráčajme ruka v ruke cez cestu 

bez strachu zo zajtrajška.

 Isabelle Deltheil, Francúzsko

Marta Seeháková, Česká republika

MOJE IDEÁLNE NEBO

Keď môj čas prišiel,

Boh ma nechal nájsť moju drahú lásku

pod jeho opusteným stromom.

Nevadilo mu,

že sedím vedľa neho s udiveným pohľadom.

Hlavy sa nám dotýkali,

krása ležala pred nami,

pozerali sme sa a počúvali 

zvuky našich dychov a tlejúcich sŕdc.

Všetko sa stávalo jedným.

To bol prvý deň môjho ideálneho neba 

s mojou životnou láskou.

Ďakujem Bohu pre to.

Moja láska mu ďakovala tiež,

že vypočul naše modlitby,

že sme nemuseli žiť celú večnosť 

samy, bez lásky.

Robyn L. Baylor, Haiku

SPOLU

Zatváram oči a myslím na nás dvoch, 

chcem písať, vidím tvoj úsmev, 

cítim ako ma odnáša vánok a viem, 

že si tam, stále ma povzbudzuješ.

Budem ti písať i za milióny ľudí, 

pre rovnaký boj čo vedieme, 

ty a ja navždy v miery, 

pre lásku, ktorú zdieľame.

Isabelle Deltheil, Francúzsko

LÁSKA MUŽA

Boh miloval človeka, človek nemal žiadnych priateľov. Muž mal nenávisť, kde je jeho srdce prebývalo. S láskou k mužovi Boh oznámil, jedna láska, Božská láska, čistá láska dokáže opraviť i zlomené srdce! Teraz je človek voľným znovu milovať! Miluj seba ako svojho najlepšieho priateľa!

Pre muža, Boh zjavil sa na nebi - nič a všetko! Povedal.Duch, duša, myseľ Boha, esencia lásky, láska má telo milovaného človeka. Mladý muž chce milovať ráno, na poludnie a večer. Milujúci muž vyrieši to - božská láska má vždy pravdu!

Láska je transparentná, nestarnúca, nadčasová, svätá ... Podeľte sa o svoj pozemský chrám s božstvom a so mnou!

Miluj ma, moja láska ... Som blázon pre teba!

Kenny Taylor – writer, Cleveland, Miss. USA

Nello Ceccarelli, Francúzsko

Som Strážcom Svojho Brata

Michael bol veľkou súčasťou môjho života od roku 1979 a jeho vplyv na mňa bol väčší ako mala moja rodina. Nemohla by som si predstaviť život bez neho.Bol som na jeho troch koncertoch, aj keď som nikdy nebola v jeho blízkosti, cítila som jeho charizmu a lásku. Keď Michael zomrel, časť zo mňa zomrela spolu s ním a ja som zistila, že je ťažké vidieť život pozitívne, a to až do 21. februára tohto roka ...

Bol som na svojom prvom koncerte The Jackson a nikdy by ma nenapadlo, že by som sa mohla dostať tak blízko k jeho bratom a dotknúť sa ich rukami.Ale stalo sa to, keď som natiahla ruku za Jermainom a on ju vzal do svojej, podržal na chvíľku zatiaľ, čo sa mi pozeral do očí a ja som mohla pocítiť znova prítomnosť Michaela cez jeho bratov. Táto skúsenosť ma viedla myslieť na pieseň Jermainea "Som strážcom svojho brata" a to všetko dáva teraz oveľa väčší zmysel. Michael žije v nás, vo fanúšikoch, svojej rodine a samozrejme v jeho deťoch. Lebo: Žijeme tvoj ​​sen tak dlho, kým slnko svieti na nás - spolu tu stojíme a žijeme tvoj ​​sen. Roky alebo viac bolo daných, čo sme spievali našu pieseň, a mňa by zaujímalo, prečo nám to trvalo tak dlho...Cez všetku tú bolesť a slzy, ktoré som vyplakal, náš sen nikdy nezomrel vo vnútri. Kým som bol tam vonku na vlastnú päsť, miloval som ťa stále, veď ja som strážcom svojho brata a moji bratia sú strážcom mňa. Je ťažké byť oddelený, keď máte niekoho tak rád, modlím sa, aby sme nikdy nestratili kontakt.Prišiel si do mojich snov a odpovedal na moju modlitbu.Keď si potreboval podržať, bol som tam, a po tom všetkom, čím sme prešli, sme stále jedna rodina.Áno, som strážcom svojho brata a moji bratia sú strážcom mňa.Náš sen nikdy neumrel.Som strážcom svojho brata.“

(Pieseň: Jermaine Jackson)

Maria Lise Jørgensen, Dánsko, Kodaň

Sylvie Muller, Fracúzsko (Tanečník života)

Do týchto pár riadkov som vložila svoje srdce a dušu, aby prebývala hlboko v záhrade mojich snov. Píšem Michaelovi a stretávam ho v tejto záhrade, kde je tak veľa jemnosti, veľkorysosti a obetavosti, jeho odkaz lásky a mieru. Prechádzam osvetlenou cestičkou, ktorá ma nesie na inú planétu, do sveta ideálov a snov, magickosti a krásy, klaunov a detského smiechu. Rada by som ukázala cestu tým, ktorí to chcú. Podávam ruku a nesiem vás tam. To je Miechaelova láska, ktorá trvá večne...

KEDYSI ...

Konečne prišlo krásne letné počasie...Hodiny sú natiahnuté v obrovskom kolotoči a slnko sa na nás šťastne usmieva. Večere sú pekné a teplé, život sa zdá byť večný...Keď prichádza noc, vtáky spievajú v pokojnej záhrade, malé svetlo osvieti háj s jeho svetelnou magickosťou, kvety vydychujú milióny svojich parfumov, veľkorysá a zmyselná vôňa jazmínu omámi nás. Wisteria visí z balkóna a želá si dosiahnuť hviezdy... Príroda nám ponúka farebné šaty víly obsypané mesačnými odleskmi. Obloha pomaly modrým kabátom obklopuje Zem. Ticho padne na noc, keď zdá sa, že všetko spí. Šípková Ruženka zatvára oči a zaspáva na sto rokov... Tisíce rokov spánku a snov...V srdci noci, nebeské hodiny zaznamenávajú rozprávky hviezd a úsmevy spiacich deti... Poznám tento čas...Noc je hlbokou tmou. Mesiac je plný a guľatý, iba malý obláčik. Z balkóna mojej noci, oči sa dvíhajú v očakávaní k nebu. Pozerám do čiernej noci a viem, že je tu. Jeho prítomnosť vyžaruje na Zem, tam kde stojím. Zadržiavam dych a zrazu ho vidím. Nenápadný tieň na Mesiaci ... On je tu a tancuje! Tancuje tanec života a jeho tanec je večný. Hudba, ktorá pochádza od anjelov a tanec od Boha...S obrovskými ramenami, objíma a chráni svet. Svätožiara zahaľuje jeho krehkú postavu a jeho dlhé a pružné telo sa vznáša medzi priestorom a časom. Otočí sa s nekonečnou milosťou. Čas sa zastaví... Jeho biele tričko pláva v chladnom vzduchu letnej noci. Urobí niekoľko svetelných arabesiek, niekoľko otočiek na dúhe svetla, elegantnú špirálu, pôvabne označí priestor diamantovou rukou v rukavici, víri sa od vrcholu svojich topánok... Vytvára snehové vločky, ktoré pomaly padajú a osvetľujú moju záhradu. Neznič kúzlo, lebo sa už nikdy nevráti! Spiaca krásavica spala sto rokov. Tisíce rokov spánku a snov ...Popoluška zaspala v blízkosti mesiaca. Blanche Neige s perami a očami zavretými čakala na očarujúceho princa. Milé deti s úsmevom na perách snívali o kráľovi vo hviezdach, ktorí by objal ich život na veky. A ja, z balkóna mojej noci plnej hviezd spĺňam želanie nekonečna tam, kde som mohla s tebou tancovať, medzi mesiacom a hviezdami. Tanec života, na konci času ...A budeme tancovať a tancovať, kým len tanec existuje.Na okraji času a nekonečnosti mojich dní a nocí, nikdy neprestanem milovať Michaela, jeho krásnu a čistú dušu, magický a svetelný úsmev, úžasný nebeský hlas a hlboký pohľad. Dnes jeho hudba a tanec sa spojil v posvätnosť. Jeho meno je vyryté zlatým písmom v oblasti hviezd...Michael, nekonečná neha...

Sylvie Muller, Fracúzsko (Tanečník života)

DÉŠŤ (BÁSEŇ PRO MJ)

Déľť bez tebe 

je smutný a studený,

s tebou osvěžující

a příjemný.

Déšť bez tebe

je jenom pláč a deprese,

déšť s tebou,

to je radost i recese.

Déšť bez tebe

jen pláčem nebe je,

ale déšť s tebou

to je příslib naděje,

že slunce se přes padající kapky usměje.

Kdo jiný by tohle dokázal?

Jen ty a láska v srdci

co jsi štědře rozdával.

Kdo jiný by tohle dokázal,

jen ty, který přes všechna úskalí

zůstaneš navždy náš popový král.

Hana Lencová, Česká republika

Nello Ceccarelli, Francúzsko

KEĎ KRÁĽ ZOMRIE

Keď kráľ zomrie

na oblohe mračná,

oči fanúšikov

zaliate slzami.

Keď kráľ zomrie

smútok dominuje,

zvolanie hlasného vzdychu

nepovzbudzuje.

Keď kráľ zomrie

miliónmi obdivovaný,

pamätáme sa na najlepšieho,

v smútku a bolesti.

Keď kráľ zomrie

ten okamih

zdá sa, že nemá koniec

každé oči zdvíhajú sa k oblohe,

hľadajú útechu.

Keď kráľ zomrie

šťastie sa stráca,

vyprší radosť a

zanecháva smutnú planétu.

John Ruba, Mexiko

Man In The Mirror bola tá pesnička, ktorá sa ma hlboko dotkla. Tomu je už 25 rokov. Pamätám sa na oheň, ktorú vznietila v mojom srdci a odvtedy nevyhasla, ale roznietila sa v mojom živote. Za okamih som sa dostala do sveta zázrakov, pocítila som svoje krídla a lásku. Ale niečo omnoho silnejšie sa udialo v tom okamihu, to som si však uvedomila iba po mnohých rokoch neskôr. Trvalo 20 rokov skúseností, kým som pochopila…

Vždy som poznala tú hlbokú úprimnosť. Vedela som, že ak chceme urobiť zmenu v našich životoch a vo svete, tak ten prvý krok musíme urobiť v sebe.

A v pesničke Man In The Mirror spieval Michael práve o tom. Cítila som, akoby som počula svoju vlastnú dušu. Akoby pieseň vchádzala do mojich najhlbších útrob. Ale čo je presným významom tejto piesne som vtedy ešte nevedela. Mohla by som povedať, že som sa ešte nepamätala na to, ako tú zmenu vykonať... O mnoho rokov neskôr, keď som prechádzala jedným zo svojich najťažších životných období, neskrotnou silou sa drala na povrch správa z pesničky Man In The Mirror a ten oheň vykonania – musíš začať v sebe! Od toho času prichádzali postupne odpovede na otázku „ako” a akosi prirodzene som vedela, že nemôžem iba hovoriť o tej zmene, ale musím ju aj vykonávať. Niekedy to bolo ľahšie, inokedy ťažšie, pretože človek omnoho ťažšie vidí seba tak skutočne, ako ho vidia ostatní, s ktorými prichádza do styku. Dôvod, prečo som tak prežívala Man In The Mirror a prečo ho stále prežívam tak hlboko, rovnako ako Michaelovu krásu, bol vždy v akejsi súvislosti nad materiálnymi vecami v živote, s Božskou esenciou. Nech je to človek, pieseň alebo nejaká vec. Vo forme energie preciťujem Božskú prítomnosť a cez ňu dokážem vidieť v ľuďoch jeho príbytok, ktorý je v porovnaní s mojím telom len malou súčasťou. Tvár Boha v ľuďoch je rovnako krásna, leskne sa a táto nevinnosť a láska je úprimne čistá. A predsa sme každý iní... To, čo som videla v Michaelovi, som nevidela nikdy predtým ani potom v nikom inom. Úprimná nevinnosť, ktorú dnes môžeme nájsť už iba v deťoch. Aspoň v nich. Lebo keď vyrastieme, zabudneme milovať bez prekážok, zabudneme sa pozerať na svet srdcom. Michael bol ten zázrak, ktorý to nikdy nezabudol a preto nemohol žiť inak. Symboly, ktoré sa narodia zo mňa, sú naše bytia a ukazujú čistotu lásky človeka, to čo sa odzrkadľuje vo formách a farbách. Zvykla som to nazývať aj ako Vnútorný anjel alebo Vnútorné dieťa v nás. Som iba človek, ktorý podáva ďalej, lebo počas tvorby sledujem, čo daný symbol chce a on vedie moju ruku. Tvorba symbolov je mojím tancom vesmíru. Každý jeden symbol je vytvorený, aby cez energiu vzbudil a zosilnil v človeku spamätávanie sa na Božiu bytosť, na toho anjela, dieťa, kým v skutočnosti je a v tomto duchu aby sa dokázal niesť ďalej v živote. Aby dokázal vstúpiť do nejakého vyššieho stupňa, aby sem dokázal vniesť napríklad hudbu alebo čokoľvek iné podľa čoho bol symbol vytvorený. Mám jeden sen. Túžila by som, aby celý svet sa stal raz Neverlandom. Láskou preplneným detským ihriskom pre každého z nás, kde zázraky podobné Michaelovi ožívajú a otvorenosť detského srdca sa nikdy neuzavrie v nenávisť. Pretože život je šťastnou hrou a dieťa v nás to vie.

Miridiel, Maďarská republika

Gina LaFemme, Rakúsko

MŮJ SEN O KRÁSNÉM MĚSÍČŇANU

Toho dne se mi v hlavě honilo všelicos…Byl vlahý srpnový večer a otevřeným oknem do mého pokoje vnikal příjemný letní noční vzduch. Ležela jsem ve své posteli a dívala se z okna na oblohu, na které zářil do tmavé noci obrovský stříbrný měsíc. Lehounká záclona se zachvěla, když si s ní větřík pohrával. Byla jako jemná pavučinka, jako závoj nevěsty, která se zdobí pro svého ženicha.Vůbec se mi nechtělo spát, nebo jsem snad nemohla? Sledovala jsem obrovský měsíc, jak pomaloučku vystupuje na oblohu a jak září. Jeho podivné světlo vrhalo svoje paprsky přesně na moje lůžko, ve kterém jsme ležela, a já mohla poznávat tu tajuplnou kresbu na měsíčním povrchu. Říkala jsem si, jestlipak je tam někde nahoře život? Miluji měsíc, i když nemůžu při jeho svitu spát, miluji hvězdy, které jsou rozesety po noční obloze, jako perly na dně moře a jejich krásu objeví jen ten, kdo hledá.Říkala jsem si sama pro sebe:

„Jsi tam někde nahoře, viď? Musíš tam přece být, kde jinde bys byl?“

Pomalu se mi klížila samými úvahami víčka, vím, že měsíc vystoupal vysoko na nebe, odkud sledoval, a ozařovala usínající zem a já měla pocit, že hladí moji tvář, ovívá a laská mě svým stříbrným, chladivým světlem. Jako zdálky jsem vnímala volání… Nevím, jestli to byl jenom sen nebo skutečnost? 

"Jsem tady, vím, že to víš! Vždycky jsi to věděla, i když ti to mnozí nevěřili!“

Pomalu, jako když se probouzím ze snu, jsem otevírala chvějící se víčka a rozhlížela jsem se kolem sebe. Stále jsem ležela ve své posteli, kolem bylo plno krásného jasného světla a na okenní římse seděl on, za ním svítil obrovský měsíc, který jasně zářil. Jeho havraní dlouhé kadeře mu volně splývaly na ramena a v nich se třpytily všechny hvězdy oblohy jako ty nejvzácnější diadémy. Jeho oči se upíraly ke mně. Jeho úsměv hřál.

„Jsi to ty, Michaeli, škoda, že se mi jenom zdáš, jinak bych věřila, že jsi moje skutečnost.“

„Myslíš, že se ti jenom zdám? Ale ty nespíš, má drahá, jsi vzhůru a já jsem skutečný! Pojď, podej mi ruku, vezmu tě tam, kde jsem nyní doma!“ 

Pomalu jsem odkryla přikrývku a beze strachu vylezla z postele ven a podávala svému nočnímu hostu ruku. Jen se plaše usmál, když viděl mojí noční košilku z bílého saténu, zdobenou krajkou.

„Neboj, nebude ti zima, zahřeju tě!“ - dýchl na mě a já žádný chlad nepocítila, ani tehdy, když mě vzal za ruku a vznesl se se mnou na noční oblohu.

Bylo to, jako bych měla křídla a uměla létat. Měsíc se přibližoval a moje noha spočinula na jeho povrchu…

„Tady jsem teď doma, pojď, ukážu ti to tady!“

Procházela jsem s ním ruku v ruce měsíční krajinou. Vůbec nebyla pustá, prázdná. Vešli jsme velkou bránou. Byly tu stromy, jezírka, volně se pohybující zvířata, která si spolu hrála, dokonce i taková spolu v láskyplném soužití, která se u nás na zemi stávají predátory. Všude kolem mi to přišlo nové, ale přesto důvěrně známé. Ty hory kolem, kde jen jsem je viděla… Ano, přesně tak, je to Neverland! Napadlo mě, aniž bych to vyslovila.

„Ano, jsi bystrá, je to můj domov, můj Neverland, tak, jak jsem si ho skutečně přál mít. Chceš ještě vidět něco?“ - řekl a luskl na prsty.

Třpytivá hudba se ozvala ze všech stran a drobné stříbrné jiskřičky poletovaly kolem nás, stejně jako dětský smích. V okamžiku, kdy jsem se rozhlédla, bylo všude plno dětí, malých batolat, až po větší, dospívající, kteří se měnili v dospělé a starali se o ty nejmenší. Na barvě pleti nezáleželo, stejně tak, jako si divoká i krotká zvířata spolu hrála. A lev si hrál s malým kolouškem, hrály si tyto děti, všech národností, co jich po světě jen je. Žádná bariéra v dorozumívání se, jen čistá a upřímná láska. 

„Michaeli, kde se tady všechny vzaly?“ - říkám s úžasem a nadšením.

„Věděl jsem, že se zeptáš. Jsou to děti, které nikdo z lidí tam dole nechtěl, zřekl se jich nebo dokonce se jich zřekl ještě před jejich narozením. Nedopustil jsem, aby trpěly nebo se rozplynuly ve vesmírné mlhovině. Vzal jsem je sem k sobě, starám se o ně, nic jim tu neschází! Jedině zde mají, co potřebují. Dětství, bezpečí, zdraví. Necítí v ničem nedostatek a hlavně ne v lásce. Miluji je strašně moc.“

Nestačila jsem všechny děti spočítat. Bylo jich tam strašná spousta, proto jsem se znovu svého Měsíčňana zeptala:

„Jak se, prosím tě, dokážeš o všechny postarat, je jich tolik a všechny vypadají šťastně a spokojeně?“

„Miluju je, upřímně z celého svého srdce, z celého svého bytí a to tady stačí, vše ostatní se dostaví. Je možné, že některé z nich pošlu znovu zpátky na zem, že se znovu narodí, ale pečlivě každému z nich vybírám rodinu, do které se narodí. Nechci, aby znova trpělo nebo strádalo, ale myslím, že to zakrátko poznáš sama.“ - usmál se a my se ocitli před branou měsíčního Neverlandu.

„Pojď, doprovodím tě domů, už je čas jít. Měsíc slábne. Brzy začne svítat, sestra Jitřenka mi mává…“

Vzal mě za ruku a já se spolu s ním vznesla do měsíčního světla a ocitla se uprostřed své ložnice. Posadila jsem se na kraj postele. Stál v otevřeném okně a lehounký větřík mu čechral vlasy. Beze slov jsme se na sebe dívali, když tu cvakla klika u pokoje a vešel manžel, který se vrátil z noční služby v nemocnici, kde pracuje jako lékař na dětském oddělení.

„Miláčku, jsem doma!“ - ozval se hlas mého muže. 

„Ale nejdu sám. Dnes v noci tomuhle drobečkovi zemřela matka a nemá nikoho, kdo by se o něj postaral. Vím, že my to zvládneme skvěle být rodiči tomu malému chlapečkovi.“

Vzala jsem od svého manžela měsíční dítě do náruče a přistoupila k otevřenému oknu. Měsíc se pomalu vzdaloval, ale na jeho srpku seděl můj krásný Měsíčňan, který nám mával a posílal vzdušné polibky. Do probouzejícího se rána jsem jen špitla:

„Děkuji ti za to krásné dítě! Slibuji, dám mu vše, to, co měl u tebe, tam nahoře, ve tvém Neverlandu!“

Kdykoliv se podívám k nebi, na kterém září měsíc, vidím hory v Neverlandu a Michaela, tančit svůj nekonečný Moonwalk pro radost dětem. Jako odkaz nám všem, stačí jen mít v srdci lásku, to ostatní se dostaví.

 Zuzi Fabian, Česká republika

Sissy K. Diamond, Maďarská republika

POCTA VŠETKÝM ŽENÁM TU A KDEKOĽVEK VO SVETE...

Narodený tu alebo kdekoľvek pod tepom srdca 

ako dobre ukrytý poklad v histórií života, 

všetky práva, ktoré zachovávaš, kdekoľvek ťa sledujú, 

zálohy ako rady dávajú.

Mojím bojom je teraz tvoja duša, čo dal ti Boh, 

to je žena, ktorá vidí ťa, tých plačúcich, žijúcich stvorení.

Ty, kto dávaš život, rešpekt ti dlhujem. 

V mojich slovách a činoch ako sľub bez paktu

vždy si utrpel toľko rán a mnoho šumu.

Prekážky delia ťa od tohto sveta, ktorý zožiera ťa,

tvoje veľké srdce je čisté ako rubáš zo zlata

a všetko, čo je v tebe nikdy nevymizne.

Boh dal tento život,

tvoj osud je dosiahnutý,

podľa tvojich slov a výkrikov

Budeš vedieť ako povedať: „Ďakujem ti!“

Našiel si mier, keď svet pochopil ženu slobodnú,

iba dobro pre druhých -sme pyšný na tvoj boj, 

budeme s tebou tam vždy s vyznamenaním, 

získame tvoje srdce radosťou.

Žena tu či kdekoľvek inde vo svete, 

tvoja krása a vznešenosť vždy zostane 

tajomstvom nekonečného šťastia.

 Isabelle Deltheil, Francúzsko

KRÁL MÉHO SRDCE

Ti, co nechápou, 

jaký poklad jsme v tobě měli

chtějí, aby jsme zapomněli.

V mém srdci však stále budeš žít

a vím, že to tak má být.

Jsi do ráje cesta,

tvůj šarm a tvá gesta,

až dech se mi úží.

Jsi jediný ze sta,

co byl z jiného těsta,

věčný kluk a klenot mezi muži.

Po Fredu Astairovi nový mistr tance,

Král popu i elegance.

Tvůj humor a styl

tak osobitý byl,

svou korunu sis sebou vzal

a nikdo ti ji nevezme,

jsi navždy král.

I když krutý osud

i tu trnovou na hlavu ti dal,

z prachu ses zvedl

a zůstal jsi navždy král.

Hana Lencová, Česká republika

Luboš Hejda, Česká republika

OSPRAVEDLŇUJEM SA ZA LÁSKU K MUŽOVI...

Ospravedlňujem sa, že moje tetovanie hovorí „Michael Jackson 1958 – Navždy“ a nie „Ľúbim ťa, Michael Jackson – Prosím, daj mi tie kecy!“

Ako sa zdá mnoho ľudí to vidí tak. Ospravedlňujem sa, že som ťa nechala chodiť naokolo s tričkom Iron Maiden, Metallica a podobne, taktiež, že som ho nekomentovala.

Ospravedlňujem sa za blbé kecy, keď chválili koncert s Bruce Springsteenom alebo iným spevákom. Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý bol nútený ísť na súd rasistom – okresným prokurátorom, kto sa rozhodol mu podlomiť kolená, je jedno čo sa udeje a kto musí sfalšovať evidenciu v tomto procese. 

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý počas súdu bol šikanovaný v médiách, zatiaľ čo tzv. „obete“, boli opakovane chytené v klamstve pod prísahou.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý bol vyhlásený nevinným a nikdy nebol odsúdený za akýkoľvek trestný čin napriek herkulovským pokusom a honu na čarodejnice, ktorá preklenula viac ako desať rokov.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý bol pod vyšetrovaním FBI už viac ako 20 rokov a nakoniec bolo zistené, že je nevinný a nedopustil sa ničoho nezákonného.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý bol vychovaný v žiari reflektorov a obetoval svoje detstvo, aby potešil svet hudbou a umením.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý bol prenasledovaný špinavými paparazzi a mediálnymi osobnosťami, ktoré sa k tomu dňu nazývali „vážni reportéri“.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý vykonal revolúciu v hudobnom médiu videí.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý zlomil rasovú bariéru na MTV.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý bol a stále je osobne zodpovedný za zníženie počtu hladujúcich a umierajúcich na polovicu v rokoch 1980 a 1990, a to iba pre jednu pieseň.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý vytvoril album, ktorý k tomu dňu sa radí ako číslo jedna albumu všetkých čias.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý videl krásu stvorenia v každom zvierati a ľudskej bytosti.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý povedal, citujem: „Radšej by som si podrezal zápästie, než by som ublížil dieťaťu.“

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorého dcéra povedala: „... ten najlepší otec akého ste si kedy dokázali predstaviť!“

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý udelil chorým deťom ich konečné želanie; deň radosti a smiechu vo svojej nádhernej záhrade.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý opakovane uviedol: „Verím v Boha veľmi!“ Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý bol žiarivým príkladom toho, ako biblicky by sme sa mali k sebe správať: s láskou, rešpektom a dôstojnosťou.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý kričal na svojich fanúšikov: „Milujem vás viac!“

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý proste chcel byť milovaný po celom svete, všade, kam išiel.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý počas 16-mesačného svetového turné zakúpil kusy vybavenia pre každé detské nemocnice v každom meste kade prešiel a to v 15 krajinách.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý povedal: „Chcel by som byť pripomínaný ako človek, ktorý prišiel a priniesol svetu svetlo, nejaký eskapizmus, tiež ako hlas pre nemé deti, pretože ich milujem.“

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý v polovici koncertu zavolal bezpečnosť, aby odstránil chybu v podlahe, aby nemusel na ňu stúpať.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý chcel potešiť médiá tým, že mení svoj ​​vzhľad, len aby sa potom dozvedel, že ho šikanujú ešte ostrejšie ako predtým.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý hlásal svetu, že „Láska je najvyššou pravdou v srdci všetkého stvorenia.“

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý daroval viac ako 300 miliónov dolárov na charitu po celom svete, a zabezpečil, aby nešťastné deti a rodiny dostali druhú šancu v živote.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorého si pamätali spolupracovníci ako „absolútnu lásku a dobrého chlapa.“ Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý priniesol dokopy ľudí bez ohľadu na pohlavie, farbu pleti či vierovyznania a to s hudbou a umením.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý podľa jeho vlastnej matky, tancoval už ako dieťa v plienkach na vrtké rytmy práčky.

Ospravedlňujem sa za lásku k mužovi, ktorý zažil bitku vlastného otca a musel prejsť životom tak, že nikdy neobdržal kompliment alebo vľúdne slovo od neho, a ktorí sa rozhodol mu odpustiť, lebo ako povedal: „... je to jediný otec, ktorého mám.“

A zo všetkého najviac, je mi hlboko ľúto milovať muža, ktorého jediným previnením bolo, že chcel vyliečiť svet s láskou tak čistou, že ľudia, ktorí to nerozoznali, boli vyplašení. A je mi ľúto, že tento muž, Michael Jackson, priniesol viac života, radosti, šťastia a pravdu do môjho života než akýkoľvek iný človek.

Jacinta Feyling, Nórsko

Nello Cecarelli, Francúzsko

POÉZIA V POHYBE

Táranie z klobúka.

Čerpadlo dolných končatín.

Panvový ťah.

Dotyk rozkroku.

Výkop nohy dvakrát.

Záblesk „jazzových rúk“.

Zloží klobúk s poklonou, hodí ju na stranu.

Prečeše si vlasy a keď skončil, zasunie „hrebeň“ do „vrecka“.

Chytí mikrofón a spieva.

Ďalších päť minút sme jeho, kým rozpráva príbeh. Film sa nezastaví, je o korupcii, o klamstvách, nečestnom rokovaní, o studenom mladom dievčati.Ďalších päť minút sme v jeho rukách s natiahnutou rukavicou. My - diváci sme fascinovaní. Dokonca aj orchester za ním prestal hrať. Sú ... ach tak okúzlení! Veď je oveľa zábavnejšie ho sledovať.Napriek tomu rozpráva príbeh, náš spevák inštinktívne vie, kde je kamera, ako zachytí každý jeho pohyb, každý jeho krok. (A to je ešte len zahriatie) Jeho tanec nám dáva krátke kroky, keď sa pohybuje ako mačka zo strany na stranu. Jeho nohy sa pohybujú rýchlosťou blesku, vyzerá takmer ako ortuť z dohľadu. Vyskakuje do tepla rytmu, stále nohami zo strany na stranu a trblietky ponožky okolo členkov iskria v jeho pozornosti.

Stratil sa vo svojej piesni.

Tanečník sa stáva tancom.

Od prvej strany javiska sa vzpiera: „Hee!“

Odtiaľ sa presúva na druhú stranu a znova: „Whoo!“

Zastaví sa a prstami ukáže na zem, ruka stále v rukavici.

Pozerá sa cez obe ramená ...

Zastaví a otočí sa.

Potiahne nohavice a ďalší pohľad.

A potom...

Moonwalk!

To pomalé kývanie nôh dozadu.... pohybuje sa dopredu, ale jeho chôdza je pohybom dozadu Ako? Ako to len robí? Otočka. Bod špičky topánky a vráti sa k svojej piesni. Ďalší výkop. Ďalšie pumpovanie dolných končatín. Ďalšia vlna, keď povie: 

„Nie, ona nie je mojou láskou...“

Pieseň je takmer u konca. Rotuje ešte jedenkrát a malá prechádzka po Mesiaci. Znovu ... ako to robí? Tanec spomaľuje, až sa zastaví.Tých päť minút je u konca.Zdvihne ruku a povie nám:

„Ďakujem vám! Boh vám žehnaj! Dobrú noc!“

Moje dospievajúce srdce hovorí: 

„Nie je začo.“

Po celú dobu som sedela prilepená pred televízorom Pozerám ako môj hrdina odchádza z javiska.Po dobu päť minút ...Takmer päť minút...Konečne som bola toho svedkom. Konečne som pochopila význam čistej poézie... čistoty poézie v pohybe.

Robyn L. Baylor, Haiku

Od malička som mala rada Michaela Jacksona, vyrastala som na jeho pesničkách, ale povedať, že by som bola veľkým fanúšikom, by bolo klamstvom. Obdivovala som ho ako človeka, za to čo urobil pre svet, ale nikdy som nesledovala jeho kroky. Pravdupovediac, neviem o ňom takmer nič, iba čo som sa dočítala kde - tu v novinách alebo sledovala v televízii. Moja dcéra nikdy nebola vedená hudbou Michaela Jacksona, pretože nie je súčasťou nášho každodenného života. Preto som sa sama čudovala, keď som pozorovala prvky fanúšika u mojej ani nie štvorročnej dcéry. Najprv to boli iba pesničky, ktoré obľubovala, potom sa začala zaujímať o neho ako o človeka a teraz možno vie o ňom viac ako ja sama. Dobre, troška preháňam, ale naozaj neviem opísať odkiaľ pochádza jej zanietenosť. Momentálne sme v štádiu učenia sa jeho pesničiek ako: Monster, They Don´t Care About Us, Earth Song, Scream a mnoho ďalších. A ako čas prechádza, uvedomujem si, že začína sledovať jeho tanec a učí sa ho, i keď sú to iba pokusy, ale ktovie? Nikdy by som si nebola pomyslela, že malé dieťa dokáže precítiť tak hlboko hudbu, a že nás každodenný život bude zaplnený Michaelom Jacksonom. Práve preto nemôžem vyhlásiť, že som inšpirovaná priamo ním. Ale cez dcérku Natašku, ho spoznávam čoraz viac, a jedna od druhej sa inšpirujeme navzájom. Pretože všetko to začína pri láske. Ona je pôvodcom všetkého krásneho, nekončiaceho. Prikladám obrázok, ktorý som nakreslila s fanúšičkou uprostred.

Silvia Veszprémiová, Slovenská republika

PRE MICHAELA ...

Každé slovo je kúskom života. Prichádza a odzrkadľuje šťastie, túžbu, našu dušu, pomáha nám cítiť, snívať, zdieľať. Písanie je zábava a dovoľuje ti vyjadriť sa s alebo bez rýmu a vždy s vášňou. Moja inšpirácia prichádza od iných. Od teba, od nás, od neho...Michael prišiel do môjho života v jedno ráno. Slnečný lúč prichádzal aby zalial teplom dušu a priniesol mi radosť. Vždy som ho udržovala blízko seba. Teraz spí v mojom srdci. Robí ma pevnou ako skala, prenáša ma na iné miesto. Jeho sila a viera ho robila človekom aký bol. Jeho krása a vášeň, veľkosť a emócie mu dovolili vykonať zázraky počas života. Je mojou najväčšou inšpiráciou. Jediný, čo mi prináša mnohé vibrácie. Jeho teplota, mäkkosť sa dotkli môjho srdca. Každý z nás cíti a prijíma lásku. Každý z nás ju musí akceptovať s úsmevom. Buď pyšný a šťastný! Ži a dávaj, miluj a zdieľaj a stále zachovávaj prírodu, citlivosť, úsmev, šťastie! Pretože múdrosť hovorí, že iba láska sprevádza naše srdcia... Dnes som vďačná, že môžem vyjadriť seba cez tento krásny a dojímavý hold. Pre teba Michael... Milujem ťa!

Isabelle Deltheil, Francúzsko

HNĚDÉ OČI

Trápím se trápím pro jedny oči,

kolem těch očí se celý svět točí.

Kdykoliv se podívám, kam má noha vkročí,

vždy a všude vidím jen ty hnědé oči.

Jeho pohled je něžný a něco víc,

já ale nevím, jak to všecko mám říct.

Jeho hnědé oči vždy tak pěkně hledí,

mé srdce však nedočká se odpovědi.

Vy se mě ptáte, kdo je ten pán,

neřeknu, nepovím… ráda ho mám.

Já však vím, že každá hvězda

svítí vždy moc vysoko.

Komu si mám postěžovat,

když on je tak daleko…

Hana Lencová, Česká republika

Luboš Hejda, Česká republika

Pre každého človeka je tetovanie akousi poctou čomu verí, čo ovplyvňuje jeho život. Moje tetovanie je ako veľká pocta tomuto úžasnému človeku akým je Michael J. Jackson. Vyjadruje moju lásku, obdiv a úctu pre jeho humanitárnu osobnosť, pre srdce ako zo zlata. Odpovedať na otázku ako Michael ovplyvnil môj život, by nestačila jedna kniha. Sledujem ho od útleho detstva až po jeho náhly odchod, keď môj život utrpel vážnu ujmu a zostala po ňom iba jedna veľká prázdnota. Však vďaka Michaelovi, ak by som sa mala vyjadriť jednou vetou, vidím v sebe toho muža v zrkadle. Každý deň prídem na internet, čo i keď v noci, ale snažím sa zdieľať rôzne príspevky a to nielen fotografie alebo jeho hudbu, ale taktiež lásku vo svete a týmto spôsobom akosi pozdvihnúť dušu trúchliacich fanúšikov. To je moja misia, život, pre ktorý žijem.

Dana Dávidíková, Slovenská republika

KÝM SME?

Kto si ty?

Ja som ty.

Kto som ja?

Ty si ja.

Kto sme my?

My sme jeden.

Čo sme my?

Sme čím sme.

Sme ľudia?

Sme ľudské bytosti.

Čo sú ľudské bytosti?

Tí, čo vytvorili samých seba.

Sme skutoční?

Skutočnosť je čo vytvoríme pre seba.

Kto sme my?

Sme všetko!

Manuela Mischkowski, Nemecko

PODZIMNÍ SETKÁNÍ V PARKU

Mám ráda podzim, to období barevného listí, babího léta, vůni štiplavého kouře z ohníčků, když si děti opékají jablka po tom, co se unavily pouštěním draka. Ráda je pozoruji z nedalekého parku při hře. Ta jejich bezstarostnost, radost. A snad na ně dávám tak i trošku pozor, když si jejich maminky povídají o starostech s nimi, nemocech, kterými prošly, čím je zase ty jejich děti rozzlobily nebo, co provedly…co já bych za takové starosti dala! Nevím, jak dlouho jsem v tom parku seděla a přemýšlela a byla smutnější a skleslejší na duchu. Probralo mě až ticho. Žádný dětský křik, žádný smích. Všechny děti i jejich maminky se vrátily domů, to jen já zabraná do svých myšlenek si toho nevšimla. Pomalu jsem se zvedla, začínalo být chladno a podzimní sluníčko bylo stále slabší. Tak, jak jsem to vídala u dětí a pamatovala si ze svého dětství, jsem se začala brouzdat napadaným listím, které mi šustilo pod nohama, a já si připadala jako oni – svobodná! Oproštěná ode všech svých starostí i od sebe sama. S hlavou skloněnou jsem pozorovala tu barevnost listí a procházela napříč zákoutím parku, kde pod košatým skoro opadaným stromem byla opuštěná lavička, na níž dávno nikdo nesedává… Byla na ní spousta listí, které jsem shrnula rukou a posadila se. Zavřela oči a poslouchala tu šumění větru v koruně, který shazoval poslední lístky, které se s třepetáním snášely na zem.

Probral mě až hlas muže asi padesátiletého:

„Je zde, prosím, volno?“

Pomalu jsem otevřela oči a viděla jeho vysokou štíhlou postavu s delšími havraními vlasy a tmavými brýlemi. Jeho hlas se podobal zvonkohře, která se roztančí jemným křišťálovým hlasem. Jeho chůze mi připomínala tanečníka v té nejlepší formě. Kývla jsem na znamení souhlasu. Usmál se a přisedl si. Sledovala jsem ho koutkem oka tak, aby si nevšimnul. Pomalu sundal brýle, strčil si je do náprsní kapsy svého vlněného saka, rozhlédl se kolem a zavřel oči a tvář nastavil posledním slunečním paprsků... stejně, jako to dělám já. 

„Slyšíte to?“ - zeptal se po chvíli.

Nevěděla jsem, co přesně myslí, tak jsem se soustředěně zaposlouchala, aniž bych otevřela oči.

„Ano, slyším podzim! Cítím ho na své tváři. Cítím jeho vůni.“

„Ano, je to tak, jste velmi vnímavá… Mám rád podzim!“

„Ano, to já také, všechno jakoby dozrává, plody celoroční lidské práce a snad i lidé sami.“

Možná jsem to řekla moc sklesle, ale otevřel oči a naše pohledy se setkaly. Byl to okamžik nebo věčnost? Sama nevím… Z jeho úst zaznělo jen tiché This It It…

„To je ono! Pojmenovala jste to zcela přesně!! Celý lidský život je vyzrávání a dozrávání v lepší lidi, tak, abychom mohli nést plody své práce a obohatit životy druhých!“ 

Mluvil konejšivě, laskavě a moudře, jako nějaký mág, stejně tak uhrančivě i rozverně se díval a mě s ním bylo dobře, moc dobře… Po chvíli mi začala být zima, neuniklo mu to, že se chvěji. Pohotově sundal sako, přehodil mi kolem ramen a řekl:

„Co byste řekla malé procházce, je přece jenom chladno. Tady ta nádherná, barevná alej přímo vybízí k procházce.“

S díky jsem souhlasila. Proč taky ne, v jeho společnosti mi bylo mile a vlídně. Pomalu jsme se zvedli a naše nohy se bořily do spadaného listí. V tu chvíli se pro něco sehnul. Odhrnul rukou trochu listí. Byla to malá panenka s dlouhými vlásky. Asi jí tu nějaká holčička ztratila a nenašla pod záplavou listí. Stál tam jen a smutně si jí prohlížel… 

„Bude nějaké holčičce moc chybět, tak, jako chybí mě moje děti.“

„Máte děti?“ - zeptala jsem se.

„Ano, mám, tři. Dva chlapce a jednu dívku.“ -

hrdlo se mu stáhlo a v očích zaleskly slzy. Opatrně jsem panenku vzala z jeho rukou a posadila jí na lavičku, na které jsme před chvíli seděli my se slovy:

„ Nebojte se, vrátí se ke své holčičce, jistě jí bude hledat a najde! Tak jako jednou vy se setkáte se svými dětmi.“

„Ano, máte pravdu… Jednou… Jednou, je znovu uvidím, setkáme se spolu na lepším místě, ale ještě uteče spousta času…“

Pomalu jsme opouštěli naši lavičku, na níž seděla krásná panenka s modrýma očima a kudrnatými delšími vlásky. Ještě jednou se otočil a podíval se na panenku. Třeba mu někoho připomínala. Třeba právě jeho vlastní dceru nebo její panenku… Kdo ví? Už jsem se neptala, nechtěla jsem vidět znovu smutek v jeho tváři a slzy v jeho krásných, hlubokých očích.Procházeli jsme se alejí, listí se snášelo k zemi a my, jako malé děti v něm brouzdali, smáli se a rozhazovali ho nad hlavou, chytali, když se snášelo k zemi a na nás… Stále bylo o čem povídat, o snech a splněných přáních, i o těch, které nestihl uskutečnit, protože někdo zlý a nízký je překazil… O krásách a divech života, přírodě, o dětech a o tom, co je v životě nejdůležitější o lásce, o tom, jak ji získat, jak ji udržte, jak ji darovat, jak v ní a s ní žít. Aniž bych si toho všimla, dlouhá alej zůstala daleko za námi, čas nehrál žádnou roli a my se octli na křižovatce, na konci aleje, na níž se naše cesty rozdělí. Věděla jsem, že každý z nás půjde svojí vlastní cestou… Musí to tak být?! Můj průvodce mě chytil za ruce, díval se mi zpříma do očí a řekl:

“Děkuji ti za krásné setkání. Bylo mi s tebou moc dobře. Cítil jsem se znovu chápaný a pochopený, milovaný a to díky tobě! Tak svobodně a volně jsem se už necítil dlouho. Směl bych tě na rozloučenu políbit?“

Nechtělo se mi loučit, nechtěla jsem, aby odešel… Ale cítila jsem, že musí jinak by zůstal, pro mě i své děti, pro všechno, co má rád, pro všechno to, co sám uznává.Zavřela jsem oči a když jsem je otevřela, stála jsem na konci křižovatky sama. Jen větřík mi cuchal vlasy…Ani nevím proč, ale byla jsem šťastná. Šťastná ze setkání, z toho, že můj podzim je barevný, ne uplakaný a depresivní, jako mnohokrát před tím. Po tomto setkání už ne! Zamyšleně jsem kráčela k domovu a až po chvilce si uvědomila, že mám stále na sobě jeho hřejivé sako, které vonělo a které mi ho připomínalo, a které už bude napořád. Zastavila jsem se. Vzpomněla si, že… Něco v něm je, že si tam něco uschoval. Sáhla jsem do náprsní kapsy. Byly tam jeho tmavé brýle a ještě něco… Bílá rukavička posázena blýskavými kamínky, které vydávaly záři v zapadajícím slunci a každý z těch paprsků, co se v nich odrážel, prostupoval mojí duší a naplňoval mě harmonií, láskou a vzpomínkou, která navždy zůstane živá a jenom moje. A ještě něco tam bylo… Fotografie, na níž byly vyfocené tři krásné, zdravé a milé děti a ta holčička se podobala přesně té modrooké panence z parku jen už byla starší, a kterou objímaly něžné, dlouhé ruce jejich otce, stejně jako jejích bratrů, z nichž ten nejmladší mu seděl na klíně. Tyto vzácné relikvie, budu do konce svého života střežit, jako ten nejvzácnější poklad.Tiskla jsem je opatrně ke svému srdci, aby byly v bezpečí, než se znovu sejdeme a já mu je budu moci vrátit a poděkovat, že mi je svěřil do úschovy a jako vzpomínku na něj. Miluji podzim, ráda sedám na lavičce v parku a dívám se, co kdyby se nějaké holčičce ztratila panenka…

ALE JA ŤA MILUJEM

Si ďaleko odo mňa, ale ja ťa milujem!

Nemôžem zdieľať s tebou dni, ale ja ťa milujem!

Nemôžem zdieľať s tebou noci, ale ja ťa milujem!

Nemôžem s tebou zdieľať dovolenky, ale ja ťa milujem!

Nemôžem s tebou zdieľať sny, ale ja ťa milujem!

Nemôžem s tebou zdieľať pocity, ale ja ťa milujem! 

Nemôžem s tebou zdieľať život, ale ja ťa milujem!

Nemôžem byť s tebou, ale ja ťa predsa len milujem!

PRE TEBA

DETSTVO

"Videli ste moje detstvo?“

Veľký muž sa spýtal. Nikto mu nemohol dať odpoveď. Vo svojej snahe vyhľadať detstvo cestuje po celom svete a káže, že je jedno či si čierny alebo biely. Jeho posolstvo inšpiruje a lieči svet a zranenia v srdci. Neskôr v ten deň prichádza do baru, aby oslávil svoj úspech, keď zbadá krásnu dámu menom Ola Ray a rozhodne sa k nej pristúpiť. Od tej chvíle je jeho prezývkou Smooth Criminal. Neskôr v noci obaja idú do kina a sledujú film s názvom Thriller. Film sa ukázal byť pozitívny, priniesol ho o krok bližšie k nej. Na ceste domov sú oslovení zombíkmi. On povie svojej priateľke:

„Nie je sa čoho báť! Ukážem im, kto je zlý!“

A chlapec im naozaj ukázal, aký zlý môže byť. Potom, čo porazil zombíkov, jeho učeníci mu dali titul Moonwalker, lebo mesačným krokom prešiel svoju cestu k dosiahnutiu úspechu. Bohužiaľ, Michael nikdy nenašiel svoje detstvo... Ale detstvo si našlo jeho.

Tak nazvať to poslaním alebo „bláznivým fanúšikom?“ Michaela som nepoznal do jeho smrti. Vedel som iba, že je skvelým človekom, spevákom, tanečníkom. Moja sestra ho obdivuje. Jedno ráno som sa zobudil. Ešte som ležal v posteli a v tom som počul presne túto vetu:

„Kráľ popu Michael Jackson je mŕtvy!“

Zdalo sa mi, že sa mi to sníva. Pýtal som sa sám seba:

„Ten kráľ popu? Ten veľký človek?“

Buhožiaľ bola to však realita. 25.6.2009.

Ten večer som išiel na prázdniny do Bratislavy a cestou vo vlaku som počul iba:

„Počula si to ? Michael Jackson zomrel!“

A podobné témy. Pár dni po tom toho bola plná média. Neviem prečo, ale začal som sa zaujímať o podrobnosti. Jednoducho to prišlo. Nevnímal som nič viac. Ak som niečo počul o ňom, zastavil som sa, vypočul, pozrel. V tej dobe nemal ešte každý internet, tak to bolo trochu ťažšie. Čas prešiel a ja som sa začal o neho čím ďalej, tým viac zaujímať. V deň pohrebu som utekal domov, aby som stihol pohreb. Sedel som ako pricpatý pri televízory a nepohol som sa. Večer som si išiel ľahnúť, ale nebola to noc ako ostatné. Bola veľmi zvláštna... Zaspať som nemohol, rozmýšľal som o Michaelovi. A potom, keď sa mi podarilo usnúť, moje sny boli o ňom. A ďalšie ráno to pokračovalo.

Súčasnosť: Nesnažím sa byť Mikom, nechcem byť ako on. Snažím sa iba o posun jeho posolstva ďalej do sveta. Aby ľudia nezabudli, že tu žila aj taká osoba, ktorá nám dala strašne veľa. Lásku, pochopenie, či už priateľstvo medzi fanúšikmi. Človek, ktorý pomáhal deťom s vážnymi ochoreniami a urobil ešte omnoho viac... Toto je môj cieľ. Pomáhať ľudom prostredníctvom Michaela J. Jacksona. Michael, pre mňa si hrdina a ním aj ostaneš!

We Love You More!

MICHAEL JACKSON, MOJA SKUTOČNÁ INŠPIRÁCIA

RÔZNE, ALE PERFEKTNÉ – ASPI PRÍBEH ŽIVOTA TAK ĎALEKO

Výpis z kapitoly 9:

Michael, ty si ma priviedol k životu, tak jednoducho povedané. Vtedy, keď som bola v depresii, tvoj pokoj „Will You Be There?“ ma zachoval nažive, a potom čo si zomrel, prebudila som sa. Vtedy som si uvedomila, že som bola cenná a mohla som vykonávať dobro v tomto svete. Si tu so mnou na tejto ceste, aby sme svet spravili lepším miestom. Ďakujem ti za tvoju krásu, za tvoju nevinnosť, talent, silu, odvahu, múdrosť, hudbu, tanec a predovšetkým ti ďakujem za tvoju lásku. Naučil si ma skutočnej sily a hodnoty umenia - hudby - ako dokáže spojiť ľudí. Naučil si ma duchovnosti a láske. Naučil si ma hodnote a významu odpúšťania. Naučil si ma, že je dôležité vidieť Boha vo všetkom. Naštartoval si moju lásku k Matke Zemi. Ja naozaj neviem, čo iného povedať, s výnimkou použitia slov Jadagrace:

„Tvoja mágia ma inšpirovala, aby som bola najlepšia ako len viem.“

Ďakujem moc za všetko! Sladký anjel, milujem ťa viac!

SME TU

Pripravujú sladkú hostinu a ponúkajú nás,

majú oblečenú bielizeň,

každé miesto pozlátené,

strieborné, krištáľové karafy soli

a taniere z porcelánu,

také pokojne modré.

Tenká misa žiari medenou.

Podpichujú nás vôňou cukru,

kúskami torty a ružovými bobuľami so smotanou,

konzervami ľadu s kaviárom,

lyžicami preludov pokojného mora.

Spočítali všetky kosti,

vážili a merali,

každé poníženie, stratu,

rozkrájali a prebodli.

Samota a zúfalstvo,

chladená a rôsolovitá,

padá na jemný rôsol.

Najedz sa s nami!

Najedz sa Michaela Josepha Jacksona!

Najedz sa tej krásy, súcitu, viery a lásky!

Prikazujú nám hltať,

hltať tvorbu, otca, hltať brata, syna, 

Božieho dieťaťa.

Jeho genialitu a talent, pot, 

radosť a veľkorysosť,

pýchu, odvahu, silu

a krehkosť.

Hltať s radosťou upírskej...

Vidíme do očí bijúci lesk skla

a záblesk ostrého noža

svieti nádherne, mení farby.

Hučanie spaľuje naše žalúdky,

schne na našich ústach,

kradne naše srdcia

a otupuje naše duše.

Nebudeme jesť Michaelove kosti!

Nemôžeme sa dotknúť dreňa lyžice:

dlhý ostrý a úzky je,

ako nechty succubusu.

Nebudeme jesť jeho krásu, 

macerovanú našou hanbou!

Prepáč nám!

Nebudeme hrešiť,

hoci melodická hudba upokojuje nás.

Je to symfónia, jeho seba dokončenie.

Nebudeme prestupovať!

Nebudeme svätiť obliehanie rukojemníka, 

nebudeme – bez ohľadu na to ako známy je bitúnok, 

štekliť lži alebo sladké telo.

Nebudeme hrešiť:

prehlbovať naše hriechy

nevedomosť, ľahostajnosť, opustenie.

Budeme ho niesť elegantne,

vďačne a radi,

nášho krásneho kráľa, 

verného priateľa a dáme mu pomoc 

a pocit bezpečia cez naše hlavy. Sme tu.

Božia múza, nádoba jeho posolstva, 

dieťa múdrosti, odpustenia, úprimnosti, 

domovník jeho božskej záhrady,

naša Zem.

Ďakujeme mu!

Zdvihnite ho, držte za ruku,

povedzte mu pravdu

a s empatiou zdielajte jeho bolesť!

My milujeme, žehnáme a liečime.

Prijímame jeho zlyhanie,

jeho žiarlivosť, hnev.

Milujeme ho viac!

Sme tu.

Nesieme ho domov, k jeho holubici, 

k milým očiam, svetlým majákom, 

bozkom, slzami a radosti.

Videli ste moje detstvo? (Michael Jackson)

JEHO ÚSMEV

Hovorí sa, že úsmev je dar, obohacuje tých, čo ho prijímajú, bez ochudobnenia tých, ktorý ho rozdávajú. Zahreje naše srdce. Jeho úsmev je dar, darom tak mnohých, pretože ak tam nie je viac Boh a život, potom by sme nemohli povedať, že láska je dar, ktorý je tu k pretečeniu. Cez jeho úsmev, ktorý je ľahko čitateľný, šťastie ktoré oživuje, sny, ktoré prichádzajú, je rovno pred tebou, je krásny, vysoký, má čisté žiarenie, nevinnosť a je nenásytný. Je brilantný, tak srdce dotýkajúci, to je jeho najlepšie brnenie. Je očividné, že keď sa usmeje, smeje sa s tebou. Tak akoby si ho nemohla milovať a pochopiť, rovnako lichotiť jeho čistej citlivosti? Ako nemilovať jeho krásu, nepokladať ho za špeciálneho? Nie je to náhoda... on to naozaj urobil dnes! Dal nám veľa lásky. To srdce bolo, ktoré prerieklo:

„Jeho úsmev je dar. Jeho túžba je jedinou správnou. Je jediným pokladom pre nás, pokladom vypáleným v našich srdciach. Tam stále spí a prináša nás k sebe.“

Milujeme ťa!

SVET

Ten sneh čo padá teraz,

včera bol belší.

Uvedomil som si to neraz,

že spravili sme chybu.

Chyba v nás? Chyba vo vás?

Chyba v spoločnosti? 

Mýlime si staranie sa o druhých

s pocitom jedinečnosti?

Pozri na tie deti hladné,

pozri na tie slony bez klov,

nestavajme sa k tomu chladne,

nestavajme sa k tomu bez slov!

Žiaľ, žiaľ, žijeme v stave strachu,

kam sa pozrieme všade veľký strach,

toto povedal Michael Jackson,

predtým než sa kráľ obrátil na prach.

Ale on predsa spravil zmenu,

predsa ju spravil sám,

plňme mi jeho prianie - pokračujme!

Napíš to všetkým adresám!

Ľudia po peniazoch šalejú,

ale zabúdajú na stromy.

Ale čo keď stromy nebudú?

Budú veľké pohromy?

A čo sme tu spravili?

Pozri, čo sme spravili?

Načo sme tu my a teraz?

Na to, aby sme to napravili.

Pléjadčania, Atlantída,

iskier plná aura,

dnes je to už inak,

iná flóra fauna.

Tak sa zamyslime nad našimi činmi,

nad ktorými zamyslieť sme sa priam povinní.

Vtedy pochopíme pravú podstatu harmónie,

vtedy nebudeme mať pocit mamónie,

miesto agónie len šťastie.

Heal The World!

Peter Antoš, Slovenská republika

Slová venované predovšetkým Michaelovi a všetkým, ktorí ho milujú celým srdcom.

TANEC V NEBESIACH NEKONEČNÝCH MOTÝĽOV

Bol raz jeden princ vo svojej záhrade. Bol hostiteľom. Bol šarmantným, milým, nápomocným a miernym, obkoleseným hŕstkou detí všetkých farieb. Kvety pred ním súťažili s krásou a pôvabom. V dňoch jarného počasia som zvykla lietať okolo neho, niekedy s odvahou sa dotkla jeho hnedých kučeravých vlasov. So svojimi krídlami som sa stávala kúzelníčkou. Ukázala som mu svoj vzdušný slnečný tanec.

„Ach!“ - vyslovil s jemným plachým hlasom.

„Naučíš ma v jeden deň lietať, aby som bol ľahší ako dych života? Aby som sa mohol dotknúť slnka? Naučíš ma v jeden deň svojmu svetlu a tancu, farebnej kráse a transparentnosti tvojich krídiel? Naučíš ma v jeden deň večnému tancu?“

„Oh!“ - povedala som mu dotklivo, udržiavala som tanec vo vlasoch na chvíľu.

„Čo sa máš učiť odo mňa, Michael, čo ešte nevieš? Si našim kráľom, slnkom, motýľom nekonečna. Vieš už všetko o tanci, mesiaci, slnku, o farbách v dúhe a parfume kvetov. Ja som sa učila od teba tancu. Učila som sa ako zastaviť let a jemne dosadnúť na krajinu tvojich vlasov, sprevádzať tvoje kroky v tvojej záhrade bez toho, aby si cítil moju prítomnosť.“ 

Čas sa pomaly míňal...Raz v júni obloha stmavla a bola hašterivá. Princ v záhrade neprišiel už viac. Jeho hlas sa uzavrel a výkrik radosti detí všetkých farieb sa náhle vytratil. Kvety sklonili pekné hlavy a pozdĺž súťažných okvetných lístkov stekala slza smútku a zúfalstva... Úctivo som zložila svoje krídla a moje motýlie svetlo tela sa zrútilo v hneve a bolesti. Bola som motýľom bez farby a milosti, ktorý zosmutnel a zovšednel. Nelietal už...Jeho kroky v záhrade, jeho plachý a jemný hlas, jeho smiech, kučeravé vlasy, výkriky radosti detí... to všetko mi v živote chýbalo a osamelosť prevládla nado mnou. Netancovala som viac, keď jar prišla späť... Dni, týždne a mesiace sa míňali...

Zrodila sa nová jar, taktiež deň jemnosti počasia a ja som sa pozrela na modrú oblohu a náhle som ho uvidela. Nekonečný motýľ bol obsiahnutý v oblakoch popri malých mnohofarebných ďalších motýľov, ktorý tancovali nekonečný tanec na azúrovo modrom nebi. Cítila som pokoj jeho pohľadu a duše, ktorá ma obsiahla svojou milosťou a teplom. Cítila som volanie jeho srdca a pomaly som zakývala krídlami, nechala sa unášať k oblohe a v návale radosti som vyrazila hore k slnku, tak blízko k nemu... Tak blízko k tebe, Michael, nekonečný motýľ... Michael, nekonečná neha...

MICHAEL, TY SI MOJE SVETLO

Si navždy v mojom živote,

moje uznanie ti patrí, tvoja láska žiari na mňa, 

to svetlo nie je tvrdé, ale keď pozerám sa na teba, 

všetko vo mne zomiera.

Milujúca duša je pálená a moje srdce mrzne.

Oh Bože! Ja neviem... 

Nemôžem nájsť slová, ako povedať čo znamenáš.

Osvetľuješ ma vždy s tisícami a miliónmi snov.

Tvoja prekrásna tvár... Oh, ja ju poznám!

A tvoje starostlivé ruky nikdy nestratím.

Michael Jackson, ty si moja láska jediná.

JARO – ANEB… SEJDEME SE POD NAŠÍM DUBEM

Miluji jaro, miluji tu energii, která se probouzí a nezadržitelnou silou dává ožít přírodě, rostlinám, zvířatům i lidem. Miluji tu čerstvou vůni, kterou dýchá zem pod hřejivými paprsky jarního slunce, kdy voní a rozkvétají stromy a vše zdánlivě mrtvé po zimě ožívá a procitá ze snů zpět k životu… Cítím tu mízu, která proudí stromy a která dává sílu vzpínat své koruny k nebi. Ráda si užívám prvních slunečních paprsků, ráda jim nastavuji tvář a mhouřím oči, neboť slunci nelze pohlédnout do tváře, jenom vnímat tu životadárnou energii každou buňkou svého těla. Miluji tohle místo víc, než cokoliv na světě! Zde je jaro tím nejkrásnějším, kde se čas zastavil, i když ne tak úplně… Čas je tu je jen relativní pojem a kdo by ho sledoval? Kdo kam by pospíchal? Čas je jako jediný spravedlivý, měří všem. Miluji jaro a čas strávený zde! Miluji jaro v Neverlandu. Bývalo tu dřív živo, každý kout naplňoval dětský smích a ještě teď, když přivřu oči, slyším jej, to cinkání právě projíždějícího vláčku nebo zvonek na zmrzlinářském vozíku, to poklidné šumění vody v jakuzzi, radost, smích…To všechno se mísí v jeden koktejl - v dětství. Bezstarostné dětství… a je jedno kolik je ti, nebo Vám roků. Starosti sice jsou, ale zůstávají před branou tohoto čarovného místa, kde vše má svůj řád, rytmus, pravidla… Zůstat šťastný aspoň tady…Ráda se sem vracím, když už nemohu v realitě, tak jako dřív. Tak alespoň ve snu, v myšlenkách. Potkávám se zde ze svými kamarády z mého dětství, mládí, dospělosti a rádi se všichni vracíme do dětských bezstarostných chvil. Stalo se to toto jaro… Ano, přišlo, po dlouhé ukrutné zimě kdy se zdálo, že všechno zůstane v ledu, ve smrti, ale přišlo, bylo tu. Sluníčko mi pohladilo nesměle tvář a já se usmála… Ano, byla jsem opět v Neverlandu… Ale co to? Je tu takové ticho? Co se stalo? Přišla jsem pod košatý dub, který se právě pyšnil novými, mladými, svěžími lístky. Všude kolem stromy kvetly, sakury, i ovocné stromy, keře, rododendrony. Ta vůně byla tak omamná a opojná, že jsem znovu přimhouřila oči, opřela záda o vyhřátý kmen majestátního dubu, ve kterém tepal život a plně se oddávala tomuto kouzelnému místu a jarním paprskům. Nevím, jak jsem tam byla dlouho a jen tak si užívala, když tu mě někdo zatahal za rukáv:

„Pojď si, prosím, se mnou hrát! Jsem tak sám!“

Pomalu a líně jsem otevřela oči, abych zjistila, kdo mě potřebuje ke hře. Stál tam malý chlapec s mandlovou pletí, hebkou jako samet. Vlasy měl střapaté a vysoké jako koruna a jeho oči ke mně vzhlížely tak, že bylo těžké odmítnout. Byly jako dvě čokoládové tůně a jeho úsměv se podobal dalšímu hřejivému paprsku, který prošel skrze mě, až k mému srdci.

„Ahoj! Nevěděla jsem, že tu někdo je. Jsi tu už dlouho?“

Posmutněl a řekl jen:

„Dlouho. Vracím se sem rád, i když je tu smutno, nemám si s kým hrát, ale mám to tady rád. Tady je mé ztracené dětství, víš?“ „Jak, ztracené dětství, vždyť ty jsi teprve malý chlapec a dětství teprve prožíváš, nemohl jsi nic ztratit!“

„Ale mohl, ztratil jsem ho už dávno…včetně toho nejcennějšího, protože, jsem musel dřív pracovat, já i mí bráškové. Ale dělal jsem to rád. Byl jsem před tím už i dospělý, hodně dospělý... než jsem dospěl doopravdy. Než jsem odtud odešel… Než jsem vůbec odešel.“

Sklonil hlavu a posmutněl, sedl si ke stromu a opřel si ustaranou hlavu do dlaní. Bylo mi ho moc líto. Sesunula jsem se podél mohutného stromu do sedu k němu a chtěla ho rozveselit. Zeptala se:

„A jak se vlastně jmenuješ, když už si máme spolu hrát?“

„Michael! A ty?“

„No, říkej mi třeba Bea!“ 

„Dobře. A na co si chceš hrát?“

„To je jedno, můžeme si klidně i jen tak povídat.“

„Cítíš to?“

„Co mám cítit?“

„To, jak v tom stromě koluje život, jak mu tepe srdce. Je to strom Obdarování. Mám ho moc rád. Vlastně, měl jsem… ne, stále ještě mám!“

Ten chlapec byl na svůj věk ani ne deseti let moudrý, tajemný. Mluvil v hádankách a přesto, jako bych ho znala, byl mi blízký už dřív. Odkud ho jen znám?

„Ano, cítím to… Jsi velice vnímavý, moudrý chlapec s čistou nevinnou duší, duší dítěte. A kdy jsi odtud vlastně odešel? Kam jsi šel?“ - ptala jsem se zvědavě tak, jak to děti dělají.

„To ti řeknu úplně přesně! Odešel jsem odtud 25.6.2009 a vlastně od té doby tady opět žiji. Jen jinak po svém, jako v ráji a moc se s lidmi nestýkám, ale tobě jsem to dovolil, abys mě viděla, abys mě viděla jako chlapce a víš proč? Protože jsi na tom s dětstvím nebyla právě nejlépe, stejně jako já. Byla jsi nucená předčasně dospět po smrti rodičů a uhájit si svoje místečko na zemi. A taky jsi byla moc smutná, když jsem odešel. Ale to já nechci, chci, abys byla šťastná, aby uvnitř tebe kolovala míza, život a aby ve tvém nitru bylo stálé, trvalé jaro tak, jako tady v Neverlandu. Protože já tady budu stále, jen ten malý bezstarostný chlapec, se kterým si přijdeš hrát, povídat a vrátit čas zpět, to, o co nás život ochudil. Protože já se vracím, protože jsem tady doma. Jen o tom nikdo neví, bude to naše tajemství!“ 

Dlouho jsme si povídali, dlouho se smáli, drželi se za ruce a dováděli jako malé bezstarostné děti, které pozorují broučky v trávě, sledují krásu a proměnu přírody. Přičichávali jsme k právě se rozvíjejícím květům a strkali k nim nos, abychom si přivoněli a smáli se, když nám na něm zůstal pyl. Cítila jsem se bezstarostně, svobodně, nabitá energií. A ten pocit mi vydržel ještě dlouho po té, co jsem se vrátila zpět z čarovné země snů a dětství, ke svému životu „dospěláka“ a jedno si předsevzala. Nenechám si vzít tu dětskou nevinnou radost nad krásami života, tu možnost, vracet se do dětských střevíčků, i když je už neobuji. Kvůli tomu pocitu, půjdu klidně i bosá a už teď cítím hebkost a měkkost jarní trávy v Neverlandu, ve které rozkvétají chudobky a žluté květy pampelišek… Nikdy nezapomenu na toho chlapce, který byť dospěl ve svém srdci, mysli a duší zůstal dítětem a v jehož srdci zůstala láska ke světu i všemu životu. Díky Michaeli, že jsi mě to připomněl a svým způsobem naučil! Sejdeme se brzy v našem dětském ráji v Neverlandu…

P.S: „Počkej na mě pod naším košatým dubem! Přijdu určitě!“

MICHAEL JACKSON

Michael Jackson bol človek veľký, 

milý, dobrý, ba aj pekný.

Spevák to bol veľmi múdry, 

zradili ho ľudia veľmi...

Tí čo ho zranili, nech si pomyslia, 

že ho vôbec nechránili, 

sú to naozaj zlí ľudia.

Michael Jackson mal veľmi pekné pesničky, 

počúvajú ich aj malé detičky.

Tento muž mal veľmi veľké srdce,

vídam ho aj vo sne...

Bol to človek, ktorý poznal lásku,

myslím si, že nikdy nestretol žiadnu krásku...

Tento človek poznal radosť,

ale aj veľkú mladosť...

KRÁĽOVNÁ MIERU

Nadpozemská Matka,

čo sľúbila si nám mier 

v tomto hroznom svete, 

keď veríme v tvoju požehnanú 

dokonalosť, vypočuj nás!

Prosíme ťa s pokáním a dôverou, 

udeľ nám mier teraz!

Mier pršiaci z hrubého kovového neba, 

mier plného brucha a veľkorysosti, 

poďme žať slávu od bolesti a hrôzy!

Vypočuj nás!

Pomôž nám zvíťaziť nad zlom.

Ochráň nás pred škodlivými štekotmi psov,

ktorých zuby melú pravdu buničiny

zo strachu, z nenávisti koho milujeme;

prines mu spravodlivosť!

Zdvihni naše srdcia v tvojej svätosti!

Vyjasni cesty priateľstva medzi nami, 

vylieč infekcie klamstiev, modli sa za nás!

Popros Boha, aby zoslal milosť,

vediac nás vpred k spravodlivosti, 

aby naše vášne ho neurazili, 

odpusť nám naše hriešne bitky!

Udeľ nám cnosti, aby sme mohli bojovať

proti hriešnikom, ktorých poctivý pot

obchodu zrádza dôveru verejnosti,

konzumuje baránka mincí

a zabíja lásku Ježiša!

Odpusť nám naše hriešne bitky!

Nezabiješ, ale oni zabili v závisti,

márnosti a hrabivosti.

Božie stvorenie, zavolaj archanjela Gabriela

k Božiemu slovu odliateho

z jeho dohľadu týchto zločincov,

ctiteľov striebra a podvodníkov všetkého druhu!

Naša viera spočíva v tebe. 

Prines spravodlivosť Michaelovi,

zavraždeným mliekom zrady,

podvádzaný desaťročia smiechom,

rastúcou bolesťou, jednoducho

Mesiacom lesklej noci a radosti z tvojej práce.

Osloboď ho z ozvien falošných jazykov,

vysloboď z koláže zámeny,

zachráň ho spred labyrintu ničenia!

Modli sa za neho, Matka!

Požehnaj jeho dušu 

s neporušiteľným milosrdenstvom

a požehnaj jeho deti,

ktorých prvorodenstvo je dôvera a

bezpečnosť vo svete,

požehnaj ich svojimi mäkkými

a drahými rukami!

DOPIS PRO MICHAELA

Můj nejdražší Michaeli,

když Tě Bůh tvořil na svém kamenném stolci, vzal si na pomoc Michelangelovy ruce a k tomu si vypůjčil od Leonarda da Vinciho jeho umělecký štětec. S houževnatou asistencí malých bělostných andílků v bílých košilkách utkal Tvé tělo z těch nejcitlivějších a nejjemnějších zlatých nitek. Do Tvé krásné tváře vtiskl jeden pár laních hlubokých očí, ve kterých se milující člověk rázem utopí, pokud před něj předstoupí lidská bytost Tvého formátu. Tvou podobu tváře ohraničil havraními kudrnatými vlasy a rozzářeným běloskvoucím úsměvem. Do Tvé hrudi usadil zlaté, velkorysé a statečné srdce hrdiny. Pak Stvořitel vše spojil v jeden celek a navždy Ti vdechl duši prostoupenou nekonečnou láskou, kterou jsi rozdával každému, kdo se nacházel ve Tvé blízkosti a i daleko, třeba na druhém konci světa. Tento nevinný neskutečný zázrak Bůh nazval jménem Michael Joseph Jackson. Ty jsi ten hrdina, který tolik trpěl a prošel na naší Zemi krutým očistcem. Jsi vzorem celého člověčenství a lidství. Tis zachránil tolik bezbranných nevinných dětí před chudobou a jistou smrtí. Tis pomohl dělat lidi šťastnými, jak jsi jen mohl, po svém, po majklovsku. Ještě před narozením jsi byl zřejmě vybrán vyšší mocí, aby ses na Zemi stal právem králem. Jsem jen obyčejná pozemšťanka z České republiky. Mnoho desetiletí jsi mou duši obohacoval. Tvá hudba, kterou jsi stvořil, mě provázela životem jako krásná symfonie. Když jsem měla radost, s Tvojí písní byla větší. Když jsem měla smutek, vždy jsi mě svou tvorbou pohladil po vlasech, jako by jsi řekl: „Už neplač, jsem tady s Tebou!“

Ano, Tvůj hlas mě učaroval a hladí mě stále, abych vše unesla. 25. červen 2009 se mi zapsal navždy jako otevřená bodná rána do mého srdce, která se už nikdy nezahojí. Nejsem z těch šťastlivců, kteří proplouvají svým životem lehce, spíše naopak. Proto jsem nikdy nemohla osobně navštívit Tvůj koncert a vidět Tě naživo. Mohu se pouze smířit s tím, že jsem vyrůstala ve stejné době jako Ty a mohla tak dýchat stejný vzduch v atmosféře naší krásné planety, i když nás od sebe dělily tisíce kilometrů. Tvůj tanec mě očaroval, Tvá vitalita a bojovnost je pro mě další inspirací. Strašně moc jsem se těšila jako tisíce Tvých oddaných fanoušků na Tvůj návrat na scénu. Věřila jsem, že alespoň pár koncertů se uskuteční a zase nás budeš okouzlovat svojí přítomností. Ale opět zvítězila chamtivost po penězích v tom našem zkaženém a bolavém světě. Něčí zrádná ruka dokonala přání dalších nelidských bytostí chtivých Tvých výdělků. Pořád si pokládám otázku: „Proč?“

Proč Tě nemohli nechat na ranči Neverland, kde bys tvořil svá neskutečná díla, tanec a filmy, které sis tak moc přál? Mohl jsi vychovávat své děti nadále v lásce a pokoře a mohl být šťastný. Tam jsi měl domov a štěstím jsi v dobrých časech jen zářil. Bohužel, hyenismus vládne nadále touto dobou a neustále se rozrůstá. Všechna příkoří jsi hrdinně přetrpěl a zase jako Fénix jsi se postavil všemu čelem s noblesou sobě vlastní.Máš nádherné děti, můžeš být na ně právem hrdý. Podědily po Tobě nejen krásu, ale mají především Tvoji inteligenci. I když jsi s nimi mohl být jen tak krátce, Tvé morální základy mají a to je pro jejich budoucí život moc dobře. Jednou nás možná budou okouzlovat zrovna tak, jak jsi nás uchvacoval Ty sám. S velkým očekáváním jsem viděla Tvůj film This is it - nádherný odkaz lidstvu. Zase jsi mi byl na chvíli o kousíček blíž. Je to neuvěřitelné, ale uběhlo již dlouhých 18 měsíců, kdy se Tvoje šlechetné srdce zastavilo. V ten okamžik se zastavil i celý svět. Vyplakala jsem vědra slz od té doby, ale nejde to, se s tím vyrovnat, mám Tě příliš hluboko pod kůží, tak nějak moc krásně navždy.Pro mě jsi vlastně nezemřel, jsi se mnou stále. Mám Tě v dokladech, usmíváš se na mě v kuchyni, v obývacím pokoji jsem Ti vytvořila čestné místo Krále popu. Poslouchám Tvá CD a DVD. Jsi můj anděl strážný. Nechci na Tebe nikdy zapomenout! Chráním Tě, měním lidi, jejich názory na Tebe, píši recenze k článkům, vyvracím lži, jak se dá. Snažím se o Tobě a Tvých dětech šířit lásku, dobro a krásno, co jsi nám zanechal. Tvá nekonečná láska k planetě Zemi a snaha o spojování národů všech ras, je pro mě odkazem, abych pro Tebe neustále bojovala, i za cenu nových nepřátel. Ty jsi ta hvězda na obloze, která pro mě září a dodává mi sílu, abych žila dál, jak se má – v pokoře a lásce - a vždy se za Tebe postavila. Jsem Tvůj spojenec navždy. Určitě jsi se tam nahoře na nebi setkal se svými oblíbenci - Fredem Astairem, Jamesem Brownem, Waltem Disneyem, princeznou Dianou a dalšími. Je krásné, že tam máš své duchovní andělé a spoustu dobrých lidí, kteří Tě na Zemi tolik milovali. Zatancuj jim tam svůj moonwalk, určitě se těší z Tvé přítomnosti! Třeba se tam někdy setkáme, tak mi tam drž, prosím, ve Tvé blízkosti místo! Modlím se za Tebe a Tvé děti, aby je nepotkalo nic zlého, aby měly jednodušší život, než jsi ho měl Ty. Posílám lásku planetě Zemi, fauně i floře, vodám i větru, lidem dobrým i zlým - hlavně těm, aby pochopili, co slovo láska znamená. Dívej se na nás a sleduj naše kroky, ať jdou tím správným směrem! 

NAJMILŠÍ MICHAEL,

ODOVZDAŤ SA BOHU

Je to len jedna vec,

jedna malá iskra,

ktorá dáva tvoje srdce do ohňa,

a nenechá ťa odísť nikdy znova.

Je to len jeden pohľad,

jedna pozvánka, 

ktorá ťa rozosmeje 

a budeš sa smiať aj po rokoch.

Je to len blesk, 

ktorý uchváti ti tvár, 

a ty sa mu oddáš.

Prvé myšlienky na oddanie, 

stred jeho správy, 

potom tvoje uši odovzdávajú sa 

stredu jeho hlasu, melódie.

Potom tvoje oči sa odovzdávajú, 

neskôr tvoja myseľ, 

ako posledné odchádza tvoje srdce, 

ktoré je preplnené jeho láskou.

A v tomto konečnom okamihu nemôžeš ísť ďalej, 

pretože si závislá na ňom.

A ja viem, kto som kvôli nemu. 

Jeho posolstvo v mysli mám každý deň, 

jeho oči každú minútu, 

jeho úsmev hreje moje srdce.

Cez ťažké časy stál pri mne, 

nikdy neodišiel.

Bol mojou múzou, inšpiráciou, 

bol mojím životom.

On bol, je a navždy bude, 

kým môj život sa neskončí, 

budem udržovať jeho dušu a lásku v sebe.

Každý deň ďakujem Bohu, 

že sa narodil ten človek, ktorí na mňa pôsobil.

Ďakujem, Michael, že si zo mňa urobil dievča,

kým som. Si darom od nebies. 

Dar ktorý treba opatrovať.

Je drahý, krehký a nenahraditeľný ako srdce.

Moje srdce sa ti odovzdalo, 

ako náhle počula som

prvýkrát ťa spievať, 

držal si ho v klietke zvuku, 

vzal si moje myšlienky na cestu svetla a krásy, 

mojim očiam donútil vidieť milosť a láskavosť, 

moje uši počúvať kvety a presnosť.

Vzal si ma na cestu môjho života.

PIÁNO

NAUČILA SOM SA SAMA

Uč ma byť lepším, uč ma milovať svet, uč ma láske, ktorej páru niet!

Uč ma zdieľať náklonnosť k šťastiu a dobrým veciam vo svete!

Uč ma dôverovať tvojej správe, 

aby sa zabránilo ľahostajnosti a bezcitnosti! 

Uč ma prestať sa sťažovať, aj keď to bolí a srdce krváca, 

uč ma nestratiť vieru, uč ma ako byť sebavedomá!

Uč ma bojovať o svoje sny a nesklamať lásku!

Uč ma, že svet nie je zlý, ak dokážeš ho brať na ľahkú váhu!

Uč ma stále pozerať sa do zrkadla, ako začiatok zmeny, ktorá má prísť!

Naučila som sa to.

Urobila som to pre teba.

MILÝ MICHAEL!

Cnie sa mi po tvojej prítomnosti, 

ale stále si v mojom srdci.

Tvoje srdce, dušu cítim okolo nás, 

dotýka sa našich sŕdc, 

pretože ty si to svetlo, ktoré svieti v nás.

Je tak jasné a krásne, otvára nám myseľ. 

Je to všetko dobré a pravdivé, 

je to lásky zmysel.

Jediná vec, na ktorej záleží je láska, 

rešpektovanie a spravodlivosť a vedomie, 

že si milovaný, z môjho srdca k tvojmu, 

milujem ťa navždy.

MILUJI TĚ, ZEMĚ MÁ

Miluji Tě, země má,

MICHAEL PAN

PRVÝ TANEC NA JAR NA NEVERLANDE

PRE TEBA, MICHAEL, NÁŠ MOTÝĽ

NIEKEDY PREŽÍVAME PRECÍZNE MOMENTY BEZ POZNANIA…

ZASAĎ STROM

TVOJ OBRAZ

MICHAEL

KÝM SA NEZASTAVIA

NESKORÝ DOPIS – VYZNANIE

KTO SOM JA

ĽALIA Z ÚDOLIA

Nello Ceccarelli, Francúzsko

MÔJ VESMÍR, MICHAEL JACKSON!

UHNIEZDENÝ V MOJICH SNOCH...

JEHO

DUCH

TEBE

Mám istý druh hendikepu a to už od malička. Michael bol pri mne, keď som bol v nemocnici v roku 1996. Mal som vtedy 10 rokov a všetky sestričky a doktori vedeli, že idú ku mne na izbu, lebo stále bolo počuť Michaela Jacksona. Neustále som počúval jeho pesničky a doktor sa ma pýtal, čo z toho mám. Povedal som iba, že jeho pesničky, Michael ma lieči a dáva silu do života. Lekár iba povedal, že tomu rozumie ale, že takú lásku k spevákovi ešte nikdy predtým nevidel. Mám rád lásku medzi ľuďmi a vždy tvrdím, že pre mňa je Michael Jackson niečím nadpozemským. Milujem ho ako svoj život pretože mi dával a stále dáva všetko čo mi bolo a je potrebné v živote. Milujem svoju rodinku a Michaelovu rodinku mám od Michaela ako darček. A ešte dôležitá vec: milujem život a lásku medzi ľuďmi. Vďaka Michaelovi, ktorý mi ukázal a stále ukazuje to svetlo...

STRÁŽNY ANJEL

Vidím anjela na svojej strane a hovorí, že si mi ho poslal, aby ma ochraňoval. Ďakujem ti za to! Pozerám sa do jeho tváre, ale on nie je taký pekný ako ty. Jeho úsmev je milý, ale nie svetlý ako tvoj. Ty si krásny, úžasný. Anjel vidí, čo píšem a má slzy v očiach. Pýtam sa prečo plače a on hovorí, že nikdy nemal dievča či ženu, ktorá by ho milovala tak veľmi ako ja milujem teba. Ukazuje mi krídla a hovorí:

“Pozri sa na moje pravé krídlo! Vidíš lúč?”

Hovorím, že nevidím pravé krídlo. Teda pokračuje:

“Viem, že nemôžeš vidieť moje pravé krídlo, lebo láska je čistá a je ako slnečný lúč. Môžeš sa pozrieť do slnka?” 

“Nie, nemôžem!” - hovorím.

“A teraz, môžeš vidieť moje ľavé krídlo?”

“Áno, môžem!”

“Vidíš ho, lebo si milovaná rovnako ako miluješ toho muža. Vždy som miloval ženy, ktoré ma nemilovali. Hrali sa so mnou, s láskou a vždy vyhrali. Teda som musel ukončiť svoj život a tak som poprosil Boha: 

„Pošli ma za ženou, ktorá skutočne miluje a jej láska je čistá!“

Teraz ma poslal za tebou.

„Zachráň svoj život a premýšľaj o mne!”

Som smutná pre anjela a sľubujem, že ťa budem navždy milovať viac ako svoj život, lebo ľavé krídlo od anjela je lúčom pravého krídla.

MILÝ MICHAEL JACKSON!

S Božou pomocou môj list skončí v tvojich rukách, ale myslím si, že sa dostane do zásuvky niekoho iného, možno skončí na pošte. Ale môj najväčší sen je, aby si ho mohol čítať počas týchto dní, keď bojuješ proti zlu a tento pokus ťa oberá nielen o financie, ale rovnako aj o sily. Chcel by som, aby si vedel, že v malej krajine menom Slovensko žije chlapec, ktorý ti dôveruje a vždy bol tvojím najväčším fanúšikom počas jeho 19-tych rokov života. Vstával som s myšlienkami na teba a počas dňa, keď som mal chvíľku času, vždy som počúval tvoju hudbu, pozeral tvoje DVD, čítal o tebe a v rovnakom čase som vystrihoval úryvky z novín a magazínov a uschovával som si ich. Keby som mohol, pomohol by som ti, ale žiaľ, nie je to možné kvôli vzdialenosti, oceánu a taktiež kvôli môjmu handicapu – nie som schopný chodiť bez pomoci kohosi druhého. Teda, keď hovoríš o svojom detstve, ver, že nikto na svete nemôže lepšie rozumieť tvojim pocitom než ja. Sme traja súrodenci a mám iba matku. Môj brat Ľubomír má 31 rokov a druhý brat Peter má rovnako ako ja 19 rokov. Je mojím dvojčaťom a tiež ťa obdivuje. Ale v skutočnosti žije iný život než ja. Peter je medzi priateľmi, môže ísť kdekoľvek chce. Čo o mne? Moja mama ma vozí do školy každý deň a rovnako chodí pre mňa, aby ma zaviedla domov. Mojou jedinou spoločnosťou je práve ona a tvoje piesne, ktoré počúvam, keď sa cítim zle, ale aj keď som plný šťastných pocitov. Mám všetky tvoje DVD, pásky a iné dôležité predmety s tvojimi slovami, komentármi atď. Chýba mi iba knižka, ktorú si napísal, ale našťastie mám mnoho dobrých ľudí naokolo, ktorý sa snažia mi ju zaobstarať. Keby som mal krídla, rád by som ťa objal a povedal ti o svojej náklonnosti a obdive. Si jednička. Nie som schopný preukázať všetko, čo cítim, čo by som chcel. Rád by som sa ťa však spýtal:

„Túžil si po niečom veľmi a nepodarilo sa ti to?“

Si bohatý, slávny, máš veľa peňazí, som si istý, že by to nerobilo problémy... Ale prosím, snaž sa ma pochopiť. Odložil som nejaké peniaze a ak by som mal šancu stráviť čas s tebou, neváhal by som, kúpil by som letenku a všetky peniaze by som minul pre tento moment. Možno sa ti to zdá byť nemožné, ale je to pravda. Michael, je možnosť sa s tebou stretnúť? Je to možné pre mňa, obyčajného človeka? Alebo aspoň dostať list od teba? Si tak ďaleko, dosiahnuteľný...Pripájam pár fotografií o sebe a o svojom bratovi – dvojčati. Na fotografii sedím. Michael, prosím ťa, pomôž mi, aby som ťa mohol vidieť, počuť, alebo aspoň aby som mohol od teba obdržať hlasový záznam na páske. Viem, že mi nebudeš písať, tak ťa iba úprimne prosím, pošli mi niečo, čo by mi ťa pripomínalo. Teším sa na to, že by som mohol byť bližšie k tebe. Tvoj fanúšik a obdivovateľ. Navždy s láskou!

Milý Michael, tu je pár slov od matky.

V mene môjho syna Jozefa, prosím ťa, pokús sa poslať pár komentov pre neho, pre človeka, ktorý nie je schopný chodiť bez pomoci. Mám rada svoju prácu, ale o to viac milujem svoje deti. Ak by som mohla, chodila, dýchala by som namiesto nich, aby som ich zachránila pred utrpením. Ale to nie je možné...Pre moje deti, hlavne pre Jozefa, si dôležitý. Je s tebou počas života stále, keď vstane, i keď zatvorí oči. Tvoje pesničky sú akoby hymnou pre neho. A to je prečo ťa prosím, pošli nám pár fotiek, alebo zaspievaj pesničku iba pre neho, pre môjho milovaného syna. Mohlo by ísť iba o kúsok z teba, iba o kúsok z tvojho života...

Vďačná matka, ktorá ti dôveruje!

ČO PRE MŇA ZNAMENÁ MICHAEL JACKSON

TY A JA

Iba ti ďakujem za všetko dobré, čo urobil si pre mňa, 

iba jediné slovo stačí a zachvátiš ma, 

každé slovo čo vyriekneš je čistá citlivosť, 

naša nevypovedaná pravda, kde prebýva nemotornosť.

Prečo toľko vášne nás objíma naokolo, 

prečo by sme mali ukončiť tento refrén, 

ktorý je mäkkým povzdychom, čo prinášajú naše srdcia?

Povedz, môžeš zostať šťastný a milovaný? 

Tak sa k nám pridaj zajtra v rovnakej chvíli, 

a urobme krok k sebe bez strachu z budúcnosti.

ALICA V KRAJINĚ ZÁZRAKŮ

Bylo hezké odpoledne, koncem června a počasí Alici přímo lákalo na procházku po Los Angeles. Ráda se takhle toulala, pozorovala lidi, život “města andělů” a chodila do obchodů. Ne, že by byla nakupovací maniak, který se z každého vrací obtěžkaný plnými taškami, ale ráda si prohlížela výlohy. Líbilo se jí, jak je uvnitř obchodů všechno krásně naaranžované.Přemýšlela, jak doma také něco tak upravit a vylepšit. Romantická duše , která v ní byla ukrytá obdivovala všechno krásné, co pohladí rozbolavěnou duši, byť by to byl rámeček nebo obrázek.Její rodiče byli jiní, zvláště otec a jí to bylo velmi líto. Chlubil se tím, že v životě nepřečetl jedinou knihu, že umění je k ničemu, jen k oblbování lidí a všichni jsou vesměs “feťáci”. Všechno je stejně jedině k tomu, aby se to jednou vyvezlo do kontejneru! Radši se s nimi nesnažila o něčem diskutovat. “Jsou to kraviny”, uzemnili ji vždy, když se pro cokoli nadchla nebo se jim snažila s nadšením něco vysvětlit. Nadávali jen na politiku a naříkáním jak je všechno špatné a že bude hůř, rozsévali jen chmury a deprese. Jen si na to Alice vzpomněla, zhluboka se nadechla, aby zahnala tíživý pocit u srdce.Právě procházela kolem obchodu s knihami, když jí náhle v kožené tašce zazvonil mobil. Než vešla dovnitř, začala telefon v tom zmatku v tašce hledat. A našla. Vyndala ho ven a podívala se na display. Psal jí kamarád Eddie Matthews, se kterým se ještě občas stýkala. Otevřela zprávu a nechtěla v první chvíli věřit svým očím.

“Zemřel Michael Jackson.” - stálo tam jen.

Jenom ta tři slova, nic víc. Alice se i s mobilem posadila na zem. Ta zpráva ji vnikla nejen do mozku, ale i do srdce.Uvnitř v ní všechno křičelo a bouřilo se proti tomu, že by to mohla být pravda. Ale znala Eddieho.Z redakce už byla dávno pryč, ale napadlo ji jediné. Třesoucí se rukou vyťukala číslo Sarah, která nastoupila po ní. Jestli je to pravda, ona bude vědět nejlíp.

“Ahoj, Sarah. Tady Alice,…” - řekla třesoucím se hlasem. 

“Je to pravda, že...”

“A, Alice, ahoj. Bohužel, už to máme oficiálně potvrzené, oznámil to i Jermaine a hned ráno to jde do tisku. Ty jsi teď neviděla televizi?”

“Ne, ještě ne.”

Alice zavěsila a po tváři se jí náhle začaly kutálet slzy, které už nemohla zadržet. Okolojdoucí starší paní s hůlkou si ji všimla a zastavila se.

“Je vám něco, slečno?” - zeptala se.

“To bude dobrý.” - řekla tiše Alice, ale věděla, že to už dobré nebude.

Našla nebližší lavičku, na kterou se posadila a vzpomínala, jak vlastně začal její neuvěřitelný příběh, který by se dal nazvat snad jedině Alenka v říši divů.

Hana Lencová, Česká republika

KEBY KAŽDÉ DIEŤA…

Keby každé dieťa vo svete dostalo, čo má zaslúžené,

kde všetky podivné tvory by boli zvodné, 

aby boli milované kdekoľvek a akékoľvek sú… 

To si zaslúži každé dieťa na svete.

Poďme sa podeliť o svoju lásku, o budúcnosť sveta, 

užívajme si detský smiech, ktorý rozjasní nebo i teba.

AK LÁSKA

Ak láska by bola kvetom a jej listy dažďom, 

narodený zo zeme, zasadený v obilí, 

smädný z medovice vášnivého bozku, 

to by boli spomienky, ktoré by som zmeškala.

Ak by láska bola piesňou a tancom, 

spievala a tancovala by som vždy, 

keď šancu mám z vášne nádychu ľalie 

votkaným do búšiaceho srdca.

Ak láska by bola jednoduchá ako tri slovíčka: 

„Milujem ťa“, čo dobré by zišlo z toho? 

Nie je dokázané, že slová sú pravdivé, 

pokiaľ nie sú také krásne ako nebo modré. 

Ak láska priberá na jednote,

lieči svet od hladu nenávisti, vojen.

Nemohli by sme všetci trošku viac milovať?

METAMORFÓZA

Pripomína opustený organizmus,

samotu,

zlikvidovanú formou živej hmoty,

slzu,

vymedzenie smútku,

záplavu mojej empatie,

víťazného dinosaura,

nateraz zaniknutého.

Je redukovaný na púhy,

fosílny obraz v zemitých rukách matky.

Teraz odvrhnutý,

deformovaný pre recykláciu,

menený záležitosť,

ako sama ničota.

Narážka, ilúzia sloboda sporu,

rozčarovanie z raja,

neprebudený.

Zvíjaný na niečo,

z temnoty zabudnutia, z tieňov anonymity,

potom stretne mňa,

rastúce pary,sústo extázy,

ktoré vzostupujú, klesajú,

rastú, krútia sa, silnú,

optimizmus, predvídavosť,

túžba dieťaťa adorácie od rodičov.

Špirálové, šumivé,

presahujúce do atmosféry,

Bez tiaže.

Hmla, trblietanie, lesk, záblesk nádeje.

Túži vedieť a vidieť.

Sláva, zázrak o tebe.

Prozreteľnosť, osud poznanie, učenie,

znalosť a nevedomosť, čo prevažuje.

Nemôžem nechať to byť.

Vrcholok všetkého,

teraz všetko vediac, čo svet nevidí.

Dezilúzie nebies stvorenia,

zničenie, smútok, bezmocnosť,

správa o budúcnosti,

všetko poznanie sveta, púštnosť osudu,

počúvanie toho, čo bolo dopravené,

vďaka mojej hudbe a zväzkom nebies.

Zármutok, ktorý je zdieľaný vyššie,

vševedomosť osudu sveta.

Ak by. . .

Muž vypočul matku Zem a teba,

než by tomu bolo inak v osude.

Objasnenie z hora, kľúč,

možno zachrániť osud,

vševedomosť je tebe.

Svet, osud, vyslanec, Prorok.

Nadväzujúcu na posvätný maličký dážď

tvarovaný na nebesiach,

ladne tancujúca cez rozvetvené staré vlny

nad exteriérom zeminy,

vlajúca,

padajúca,

chápajúca,

tancujúca do krištáľovo čistej vody,

zaplavovaná slzami,

otriasaná, zmätená, potkýnajúca sa...

Zamietnutie.

Zakopnutie o zdrsnené skaly,

omieľanie,

bolesť s utrpením,

lebo ďalej hľadá tečúce slzy,

vyhľadávajúci,

pre niečo bráni túto hroziacu lavínu.

Vševedúci je múdry,

dažďová kvapka vníma nádej.

Slzy tečúce, kaskádové do ticha,

pokojná voda,

oslňujúca lagúna jasu perly,

v tranze s jedným vynikajúcim pokladom.

Táto nájdená perla ,

diamant zo surovej masy, dav môže povedať,

že nemá cenu, že je to izolovaný meteor,

ale koho to zaujíma!

Aký zlý, aký zrádzajúci, stratený si.

Čierna alebo biela, zubatá, nóbl,

nezáleží na tvojich očiach.

V tomto jedinečnom súste j

e nádej na lepšiu budúcnosť.

Nemôžeš to vidieť?

Ak nie,

tak nechaj to byť. . .

Ak by. . .

Nechaj sa vidieť.

Za tebou, od teba, cesta k osudu,

budeš vedieť, že je to pravda,

ty nenecháš to len tak byť.

Tvoje srdce, duša je to,

čo musíš počúvať a potom uvidíš.

Nie diktátori, nie náboženstvo,

ani škaredí reportéri, alebo naivní ľudia.

Ak áno, nechaj to byť. . .

Tebe prepožičaná perla,

kvapka čo premení osud.

Never a nechaj to byť. . .

Potom si však stratil kľúče.

Povolenie udelené Lily Wonderland pre publikovanie básne “Metamorfóza” v jej knižke Rytmus Lásky

with Guidance from Heaven.

Teraz je príliš neskoro a príliš skoro sa to končí. Bolo to ponaučenie a trvalo mi dlhšie, než som predpokladala. Môžem vám však napísať svoj príbeh, ktorý som chcela prvýkrát vyrozprávať. Lebo cítila som sa ako v ríši divov. Vzalo ma to preč, padla som hlboko, pretože ktosi povedal, že je to iba ilúzia, príliš veľa fantázie. Zastavila som svoj projekt pripojiť sa, potom som sa cítila zle, a teraz je už príliš neskoro... Teraz sa však pokúsim vysvetliť, čo sa mi stalo v skutočnosti. Bola nedeľa 13. januára 2013. Až do večera som bola vo Wellness. Necítila som sa byť čistá, úplne uvoľnená, ale bola som veľmi unavená z plávania a tepla sauny. Doma som sa pozrela na posteľ a zistila som, že je potrebné vymeniť prádlo. Chcela som to urobiť dobre, čo najlepšie. Spojiť všetky sily a začať niečo... Vzala som staré obliečky a dala novú deku. Chcela som, aby to bolo pekné, tak som deku pretrepala rukami, aby vkĺzla do správnej polohy. Ale plátno obrazu, ktoré som vlastnoručne vytvorila spadlo s hlukom na zem kvôli vetru, ktorý som vyvolala. Plátno malo drevený rám, bolo trochu ťažšie. Nenašla som preň ešte miesto na stene.

“Kde by malo byť? Kde by som mala zatĺcť klinec?” - premýšľala som.

Dala som obraz späť na nočný stolík, oprela som ho o stenu. Bola som trocha frustrovaná a sklamaná vidiac, že sa na ňom po páde vytvorili nejaké vady. Boli to tri tiky na ľavej strane. Túžila som nejako pozdvihnúť svoju náladu a zapla som hudbu. Bolo to nové CD This Is It a ja som si pomyslela, že s hudbou je všetko lepšie. Na tvári mi pohrával úsmev, kým som počúvala prvý titul Wanna Be Starting Something. Pridávalo mi to energiu a ja som vykonávala svoju prácu rýchlo. Chcela som potriasť druhou dekou, keď som začula ten dobre známy padajúci zvuk v hudobnej skladbe od Michaela. Rozoznávajúc ten varovný zvuk som zastavila svoj zámer, aby som predišla vánku, ktorý by mal priniesť ďalšiu zlú udalosť. Hlboko v srdci a duši som cítila akýsi druh starostlivosti, nehy a lásky. Bol to skvelý, neuveriteľný pocit. Čudovala som sa, či tam stojím ako malý zázrak a našla som znova seba opakujúc si strofu, načúvajúc tej báječnej stope ešte raz. Potom, ako som sťahovala zips z nového vankúša, môj prst sa akosi zasekol na nesprávne miesto a... 

"Au!” - skríkla som a práve v rovnakom momente, Michael vyslovil jeho “Aouh!” 

Razom som zabudla na bolesť a musela som sa zasmiať. Bol taký roztomilý! Bol to moment, kedy sa zvykneme uštipnúť, aby sme si boli istí, že sa nám to nesníva. Aj vy ste už počuli zvuky ako: - “hehehe hahahaha, uh”. Tak bola to ilúzia, alebo nie? Naozaj si myslím, že Michael má pre každého akýsi nový štart, začiatok. Pre tých, ktorí budú načúvať a pozerať. A my zistíme, že láska je stále tu.

INÝMI OČAMI 

Vkladá pušku do ruky,

je jednotná a krásna, 

vymodelovaná pre neho,

nabíja ju s hrdosťou,

teraz vyzerá ako hrdinovia z jeho bájok,

ktorí triumfovali v bitke.

Ale to je vojna, vojna, 

vojna, vojna, vojna.

Ide medzi troskami,

lezie cez nečistoty,

zmätený v hmle a dyme,

mlčí v hluku,

ale potom prestane, 

prilákala ho jedna:

oči na chlebe, to si predstavuje.

A nevie, že to je vojna, 

vojna, vojna, vojna, vojna.

Prstami natiahne a myslí na svojich hrdinov,

s vyšším zrakom pozerá inak na teror,

ale smeje sa.

Potom zbraň skladá,

spontánne prístupy

a intímne Goliardia prebudí.

Zabúda, že je to vojna, vojna, vojna, vojna, vojna.

Dvaja z nich povedia vtip, o chleba sa delia,

potom sa vrátia do hry, simulujú boj,

ale všimnú si, že chlieb zamrzol,

zostanú na mieste a kričia: 

„Bol to môj priateľ!“

a za ním stojí muž s inými očami.

Je to takzvaná smrť, to je vojna, vojna, vojna, vojna, vojna.

ZÍDE Z OČÍ, NIE Z MYSLE

Dni budú dlhé a zradné

ako chrliť budú tvoje meno ešte raz,

hlúposťou a posmechom odrádzajúc tvoju slávu,

nehanbia sa.

My poznáme ich hru.

Za ich úsmevom a disgurážom budú šíriť klamstvo,

ale my ťa budeme držať v najvyššej úcte,

to budú slová nepriateľom a oni budú musieť vidieť.

Aj keď naše hlasy sú tiché, stále je nás počuť,

hlasnejšie než kritiky, ktoré vyslovujú oni.

Ideme vpred a držíme hlavy vysoko,

lebo ty si viac než len pamiatka na oblohe...

Skice tvojej lásky a zobrazené srdce

Sú všade predo dvermi súdnej siene.

My fanúšikovia hrdo chodiť chceme,

aby nikdy nezabudli na najväčšiu lásku,

ktorú tento svet stretol.

Udržujeme naše deti blízko našich sŕdc ako sľub,

ktorý sme dali a nikdy neboli skutočne jeho súčasťou...

Tak odpočívaj v pokoji, sladký anjel!

My nezabudneme!

Sme tvojimi vojakmi lásky a naša práca

ešte nie je dokončená.

POĎAKOVANIE

Mnohý ľudia sa ma pýtali, prečo práve názov projektu Ilúzia. Nevedela, neviem im odpovedať. Prišlo to intuitívne. Nie je to niečo, čo sa rozplynie, i keď slovo "ilúzia" obsahuje v sebe výrazy ako rozplynuteľnosť, mennosť, koniec. Ale predsa...Je to skôr o tom, že každý máme nejaké sny, ktoré sa snažíme dosiahnuť. Každý snívame, vytvárame obrazce našich túžob, prianí (a to už od útleho detstva) ako najkrajšie farby dúhy, ktorá sa objavuje, keď prší a zároveň svieti slniečko. Vidíme v nej rozložené slnečné svetlo na jednotlivé farebné zložky do šiestich nádherných farieb. Teda dúha je vlastne svetelný trik, ale predsa… Je jedinečná, skutočná, živá, magická. Je dôkazom, že čaro má svoju moc. Lebo kde sa dúha končí… tam sa začínajú rozprávky. Neexistuje nič také ako jeden muž zmenil svet. Nemohol to urobiť Michael, Dalajláma ani Matka Teresa, iba aby som spomenula niektorých veľkých ľudí. Oni všetci boli obkolesení ľuďmi, ktorích môžeme s pokojným svedomím nazvať anjelmi, ktorí podali ruku pre pomoc a SPOLU dokázali vytvoriť lepšie miesto na zemi, zmeniť zmýšľanie ľudí, byť tam, kde je to potrebné. A my tak konáme tiež...Na tejto úžasnej ceste dobrodružstva som dostala mnoho poďakovaní, pre ktoré som veľmi vďačná. Niektorý ma prekvapili, keď som sa pozerala na vaše slová a skákala na posteli, či tancovala v izbe zo šťastia, ktoré ste vo mne vyvolali, pre dôveru, ktorú ste do mňa vložili, ale nie je to moja zásluha. Nebude to mojou zásluhou ani vtedy, keď dosiahneme hviezdy, budeme úspešní s touto knihou a nesplníme iba sen Michaela, ale rovnako ľudskú misiu byť na Zemi, našu povinnosť pomôcť.

To je IBA a JEDINE vaša zásluha. Pretože bez vás – anjely, tam v ďalekej malej krajine mohla byť žena s vynikajúcim nápadom, ale ak vy nie ste, vy, ktorí prispeli, pomohli na tejto ceste publikovania knižky, vy – čitatelia, ktorí práve čítate tieto riadky, nestáli by sme tu dnes. Deň, keď knižka „Rytmus Lásky“ uzrela svetlo sveta, začala pomáhať s čistým ziskom jej predaja deťom s vážnou chorobu a ľuďom, ktorý to potrebujú najviac. Písajúc tieto riadky dostávam zimomriavky a myslím na všetko čo sme urobili a čo je ešte stále pred nami. V očiach sa mi zrodia slzy. Slzy radosti. Som nevysloviteľne šťastná pre vás všetkých, že vás môžem poznať, môžem vidieť srdcom, že vo svete sú stále ľudia s dobrou dušou, ktorí utekajú pomôcť, keď je to potrebné bez toho, aby očakávali za to čosi. Boh vás žehnaj všetkých za to, kým ste!

Ste pokladom vo svete. Zostaňte takými, akými ste TERAZ a buďte rovnakým človekom NAVŽDY! Slovo „ďakujem“ by nebolo dostatočné na vyjadrenie vďaky pre duše anjelov, ktorým pomáhame, keď spojíme svoje sily...