Vydalo Nakladatelství KAZDA, s.r.o., v roce 2023.

Nové sady 2, 602 00 Brno

www.knihykazda.cz

info@knihykazda.cz

tel.: +420 725 518 237

 Elektronické vydání:

Vydalo Nakladatelství KAZDA, s.r.o.

Všechna práva vyhrazena

Datum poslední aktualizace: září 2023

Formát elektronické knihy: EPUB

ISBN 978-80-7670-152-6

Vytvoření elektronické verze  PureHTML.cz, 2023

Papírové vydání:

Původní název: Wie neugeboren durch Fasten od Hellmuta Lütznera

© 2019 by GRÄFE UND UNZER VERLAG GmbH, Mnichov, Německo

aktualizované vydání Wie neugeboren durch Fasten, GRÄFE UND UNZER VERLAG GmbH, 2013, první vydání 1976

1. vydání

Překlad: Martin Richter

Jazyková redakce: Veronika Ettlová, Lucie Peláková

Sazba a úprava obálky: Artedit, spol. s r. o., Praha

Obálka a grafický layout: independent Medien-Design, Horst Moser, Mnichov

Tisk a vazba: Tiskárny Havlíčkův Brod a.s., Havlíčkův Brod, Česká republika

ISBN: 978-80-7670-129-8

Naše knihy dodávají na trh Euromedia Group, Infinity Zoom, KARAVELA, Kosmas,
Pavel Dobrovský – BETA a Pemic Books.

Knihy lze zakoupit v knihkupectvích nebo výhodně přímo u nakladatele na www.knihykazda.cz.

Obrazový materiál

obálka: Anton Hallmann; fotografie: Coco Lang; Adobe Stock: str. 2, 21, 23, 28, 38, 64, 76; Buchinger Wilhelmi: str. 118; Claudia Lieb: str. 10, 66, 117; Fotolia: str. 119; Getty Images: str. 8, 26, 34, 37, 58, 78, 84, 92; GU-Archiv/Coco Lang: str. 36, U4 (vlevo); iStockphoto: str. 6, 44, 53, 78, 79, 90, 98, 112, U3; Jump Foto: str. 22; Katrin Winner: str. 60; Plainpicture: str. 52, vnitřní klopa vpředu vlevo; soukromé: str. 4; Mauritius Images: str. 79, 110; Shutterstock: str. 5, 79; Stockfood: str. 49, 101; Stocksy: str. 18, 80, U4 (vpravo); Unsplash: vnitřní klopa vpředu vpravo, vnitřní klopa vzadu; Westend 61: str. 82; Syndication: www.seasons.agency

„Půst neznamená strádání nebo nedostatek,
půst znamená očistu těla, mysli a duše.“

SLOVO ÚVODEM

Podle tohoto lékařského průvodce půstem, který právě držíte v rukou, si půst na vlastní kůži vyzkoušelo už několik milionů lidí. Kniha vyšla poprvé v roce 1976 jako doprovodný rádce pro diváky „televizního postního týdne“, který tehdy do svého programu poprvé zařadila německá stanice Bayerischer Rundfunk. V té době nikdo nemohl tušit, jakou popularitu si půst získá. Všichni, kdo se rozhodli získat novou zkušenost, poznali, co půst obnáší: úbytek hmotnosti, očistu těla, ale především nový pocit výkonnosti a pohody. Důvodem pro půst není v žádném případě jen touha rychle shodit pár přebytečných kilogramů. Mnoho lidí chce zjistit, zda skutečně mohou žít bez pevné stravy a jak budou tuto nezávislost vnímat. Jiní mají pocit, že se v jejich životě něco zvrtlo a je třeba to napravit. Držení půstu ve skupině se obzvláště osvědčilo: sdílení zkušeností a vedení zkušenými průvodci půstem pomáhá stejně jako podpora v návratovém období po skončení týdenního půstu, což umožňuje udržet a posílit jeho pozitivní dopady. Samostatně se mohou postit pouze zdraví lidé. Pokud si nejste jisti nebo se s něčím léčíte, měli byste se zeptat svého lékaře. Pokud jste chronicky nemocní, užíváte léky nebo se necítíte zdraví, nesmíte se postit bez odborného dohledu, ale měli byste se svěřit do péče postní kliniky. A pokud se u vás během samostatného půstu nebo v návratovém období po něm objeví neobvyklé potíže, měli byste se poradit s lékařem, který má s půstem zkušenosti.

Přeji vám s touto knihou mnoho radosti a úspěchů.

Váš Hellmut Lützner

PŮST JE SOUČÁSTÍ ŽIVOTA

Odpočinek od každodenního shonu, zklidnění a rozjímání
nad sebou samým – to vše mohou být přínosy půstu.
A navíc ještě můžete shodit přebytečná kila.

PŮST – KDO HO ZNÁ?

Jezení a hladovění, podobně jako bdění a spaní či napětí a uvolnění, jsou dva základní póly, které určují lidský život. Jídlo přes den a půst v noci jsou samozřejmou součástí našeho životního rytmu. Pokud jsme jedli pozdě večer, obvykle nám druhý den ráno schází chuť k jídlu: to je znamení těla, že doba půstu, která je pro něj nezbytná, ještě neskončila.

V bdělé části dne, po dobu 12 až 14 hodin, potřebujeme energii, abychom mohli vykonávat veškeré obvyklé činnosti, tedy pracovat, navazovat a udržovat kontakty s okolním světem. V noci mu zbývá 10 až 12 hodin na metabolismus, tedy na odbourávání, přeměnu a tvorbu tělesných látek, a na regeneraci. Energii, kterou k tomu tělo potřebuje, získává z vlastních zásob. Během nočního půstu se člověk „zabývá sám sebou“: spí, nehýbe se. Odpočinek, bezpečí a teplo mu pomáhají žít jen ze sebe. To jsou rozhodující předpoklady každého půstu; v této knize se s nimi budete setkávat stále znovu.

PŮST A NEMOC

Nemocný člověk potřebuje klid, bezpečí a teplo – a chce být o samotě častěji než obvykle. Dítě s horečkou odmítá jídlo a vyžaduje pouze čerstvé šťávy. Nemocný pes se schovává ve své boudě a celé dny nejí. Nemocní tvorové se tak instinktivně chovají správně: postí se. Nemocný organismus potřebuje čas a energii, aby se mohl zotavit. Potřebnou energii pro obnovu nemocných buněk a pro regeneraci zdravých buněk získává z vlastních tělesných zásob. Půstem si ušetří práci s trávením, které zabírá 30 % celkového energetického výdeje. Energie uvolněná během půstu se využívá k „léčebné práci“. Tento instinktivní půst při horečce nebo v případě některých nemocí je velkou svépomocí přírody, kterou bychom měli vědomě využívat i my. Přesně víme, že horečka a půst současně mají léčebné účinky u každého jinak zdravého člověka:

Fungují při likvidaci bakterií, které napadly tělo.

Brzdí šíření a růst virů.

Zvyšují obranyschopnost krve a buněk.

Zvyšují vylučování toxinů a nežádoucích látek.

DOBRÉ RÁNO!

V Anglii se snídani říká „breakfast“ – což znamená přerušení půstu. Pokud jste v noci jedli a nepostili se, ráno snídani nepotřebujete.

PŮST A VÝKONNOST

Z vlastní zkušenosti možná víte, že síla, rychlost, vytrvalost a schopnost přemýšlet nejsou v žádném případě přímo závislé na jídle. Naopak, jak se říká: „Plný žaludek se nerad učí.“ Hladovému člověku to myslí lépe a rychleji. Který horolezec se před výstupem nají? Pokud vyrazí ve tři hodiny ráno, leze tři, čtyři nebo pět hodin během nočního půstu. Teprve potom se nasnídá. Stejně tak žádný běžec nepodá nejlepší výkon, pokud se před startem najedl.

I z těchto několika příkladů je zřejmé, že lidé běžně nežijí „z ruky do úst“, že nečerpají sílu přímo z jídla. Spíše máme vlastní tělesné rezervy, které jsme si vytvořili v podobě výživových zásob. Ty lze využít rychleji a efektivněji než sílu z potravy, kterou získáváme až po časově a energeticky náročném trávení. Zažitý předsudek, že lidé získávají energii přímo z jídla, pomáhá vyvracet i další jev. Nejen při silové či vytrvalostní zátěži, ale i po ní často chybí potřeba se najíst. Nejprve je uhašena žízeň. Teprve mnohem později se dostaví hlad.

Sportovci vnímají souvislost mezi výkonem a hladověním obzvlášť intenzivně. Vědí, že výkon je možné podat především za pomoci energie z vlastních silových rezerv. Je to proto, že metabolismus v době půstu nemusí čelit ztrátám energie způsobeným trávicí činností a optimálně mobilizuje potřebnou energii.

Je dokonce možné vydržet několik dní až týdnů bez jídla a dosáhnout úžasných výkonů. Švédský lékař Otto Karl Aly referuje o velkém postním pochodu dvaceti Švédů, kteří se přesvědčili, že člověk dokáže nejen žít z vlastních tělesných zásob, ale také při tom podávat výkony. Muži putovali z Göteborgu do Stockholmu – 500 kilometrů za deset dní, tedy 50 kilometrů denně – bez konzumace pevné stravy. Nikdo z nich nepotřeboval víc než trochu ovocné šťávy a asi tři litry vody denně. Dr. Aly uvádí, že navzdory úbytku hmotnosti, který činil u každého z nich pět až sedm kilogramů, vypadali muži skvěle, měli dobrou náladu a vůbec nepůsobili vyčerpaně. Naopak: do Stockholmu dokonce dorazili s nárůstem síly a vytrvalosti.

ŽIVOT BEZ JÍDLA

Přechod z doby přijímání jídla do období půstu probíhá samovolně. Programy v našem těle běží zcela automaticky. Správné přepnutí z energetického programu I na energetický program II (viz schéma na str. 10) je zajištěno prostřednictvím:

poznání naprogramované schopnosti člověka postit se,

důvěry postícího se člověka v neškodnost této přirozené cesty,

dobrovolného rozhodnutí držet půst a v neposlední řadě

prostřednictvím důkladného vyprázdnění střev, které je signálem k přepnutí a zahájení půstu.

POHLED
DO VLASTNÍHO NITRA

Chcete-li sami zjistit, kdy jste nejvíce produktivní, položte si následující otázky: Za jakých okolností je moje výkonnost obzvláště vysoká? Kdy naposledy předtím jsem něco snědl/a? Bylo to hodně jídla? Málo? Nebo snad vůbec nic? Užíval/a jsem povzbuzující látky, jako je káva, černý čaj, kola, nikotin nebo alkohol? Na čem ještě závisí moje nejlepší forma?

Konečné „ano“ v otázce půstu přichází u člověka, který se postí poprvé, v prvních dnech s překvapivou zkušeností, že nemá pocit hladu. Cítí se dobře a je schopen výkonu. To pak vede k rostoucí důvěře v tuto automatickou sebekontrolu těla. Ze zkušenosti, že život bez jídla je možný, získává postící se člověk vnitřní jistotu, kterou opakovaně vnímají a obdivují ti, kdo půst ještě nezkusili.

PŘÍLIŠ MNOHO ŠKODÍ

Pokud se neustále přejídáte, dříve či později vyčerpáte svou trávicí kapacitu. Části potravy, které zůstanou ve střevě, uvedou do pohybu kvasné a hnilobné procesy, střevo absorbuje takto vzniklé produkty podobné alkoholu a předává je do organismu. Cítíte se ospalí, náladoví nebo nervózní. V noci spíte jako na trní nebo jste neklidní a nemůžete usnout či se během noci budíte. Abyste se z tohoto začarovaného kruhu dostali, měli byste změnit svůj život. Můžete to udělat půstem, cvičením na čerstvém vzduchu, přechodem na celozrnnou stravu – a také s pomocí této knihy.

Signál hladu

Hlad je signálem našeho těla a znamená: „Čekám na jídlo. Připravilo jsem se na příjem potravy. Produkuji sliny a trávicí šťávy. Můj metabolismus je nastaven na energetický program I (viz schéma na str. 10).“ Pokud energie z potravy schází, je toto očekávání těla zklamáno. Pak se signál hladu mění v ten nepříjemný až mučivý stav, kterému říkáme „hladovění“: tělesný pocit, jenž pociťujeme v žaludku a který tvrdošíjně zaměstnává naše myšlení. Pokud je tento stav obzvlášť špatný, může na něj krevní oběh reagovat závratěmi, nevolností a slabostí, v některých případech také prudkým pocením a třesem. K tomu, abychom se tohoto akutního hladu zbavili během pěti až deseti minut, může stačit pouhá sklenice ovocné nebo zeleninové šťávy. Něco sníst však pomáhá trvaleji. Být sytý znamená, že byl ukojen fyzický hlad.

Vnitřní „výživa“

Postící se člověk nepociťuje fyzický hlad, protože jeho organismus se přepnul do energetického programu II (viz schéma na str. 10). Nemá hlad, protože jeho vnitřní zdroj energie ho plně zásobuje až po dobu deseti dnů. Dokud má dostatečné zásoby této energie, může se postit. Všechny orgány zdravého člověka pracují bezpečně a přirozeně jako obvykle, a to i během půstu.

Úplné odříkání je snazší

Možná už také chápete, proč je často tak těžké vynechat jídlo nebo prostě jíst o něco méně – například během redukční diety s limitem 1 000 kalorií denně. Tělo je pak nastavené na energetický program I a dostává příliš málo energie, a proto se mylně domnívá, že hladoví. Úplné vynechání jídla – tedy život s energetickým programem II – je mnohem snazší.

Půst je život

Každý člověk má schopnost se správně postit. Stačí ji jen nově zažít a praktikovat. Jakmile chybí jídlo, tak tělo, které je na půst zvyklé, se přirozeně přepíná rychleji než to, které na půst zvyklé není. Ale i jako začátečník v půstu brzo zjistíte, že je pro vás snadné po určitou dobu nejíst.

Pro tělo, které má s půstem zkušenosti, již není žádný problém zůstat bez jídla. Dokonce se mu podaří bez větší námahy přepnout do střední polohy mezi energetickým programem I a energetickým programem II. Může tedy delší dobu žít na omezené stravě a pokrýt tak své energetické potřeby částečně z potravy a částečně z vlastních zásob – aniž by pociťovalo hlad.

Tato schopnost se rozvíjí již během postupného přijímání potravy po krátkém týdenním půstu.

Na základě výše uvedeného je zřejmé, že vzorec „půst = život bez jídla“ je přirozenou součástí naší existence. Jeví se tedy jako pozoruhodné, že tento princip zřejmě mnoho lidí stále nezná. Představa, že by někdo mohl žít bez jídla, a dokonce během této doby pracovat, je pro ně jednoduše nepřijatelná. Místo toho se obávají nedostatku, slabosti, nemoci, dokonce i smrti. Takové předsudky jsou překvapivě časté. Stačí se však porozhlédnout v přírodě, abychom se přesvědčili, že se mýlíme.

NEDOSTATEK VITAMINŮ
V DŮSLEDKU HLADOVĚNÍ?

Během půstu nemusíte užívat žádné další vitaminové doplňky a minerály. Pokud jste zdraví, vaše tělo má dostatečné zásoby. Navíc mu každý den dodáváte živiny prostřednictvím (zředěných) ovocných a zeleninových šťáv nebo zeleninového vývaru.

PŮST VE SVĚTĚ ZVÍŘAT

Pro mnoho zvířat žijících ve volné přírodě je několikatýdenní, nebo dokonce několikaměsíční půst součástí běžného ročního rytmu. Tato zdánlivě zvláštní schopnost je jednoduše přírodou naplánovaný způsob přežití během období bez potravy. Například vlci jsou známí tím, že dokážou bez potravy žít celé dny až týdny a při tom překonávat velké vzdálenosti. Dělají to jednoduše jako téměř všichni predátoři: žerou, když najdou potravu. Pokud se jim nepodaří nic ulovit, žijí ze svých tělesných rezerv. Divoká zvířata ve vysokých horách, jako jsou kozorožec, kamzík, jelen nebo svišť, si na podzim vytvářejí silnou vrstvu podkožního tuku. Ten pro ně představuje zdroj energie během zimního období, kdy nemají dostatek potravy. Zatímco svišť hibernuje (což výrazně snižuje jeho denní energetickou potřebu), kozorožci, kamzíci a jeleni musí svádět tvrdý boj se sněhem a mrazem. Skutečnost, že doba říje a páření se shoduje s tímto obdobím, dokazuje i skeptikům, že půst v žádném případě neznamená méně vitality. Naopak, umožňuje další život.

PŘEŽITÍ S PŮSTEM

Vrozená schopnost využívat energii z tělesných rezerv byla v dřívějších dobách jak pro zvířata, tak i pro lidi biologickou nutností k tomu, aby přežili – a to i při extrémně dlouhém nedostatku potravy, a dokonce i při nedostatku pro tělo důležitých živin. Bez schopnosti využívat uloženou energii by celé národy vymíraly hlady.

Život blízký přírodě

Příběh starého kmene Hunzů je názorným příkladem toho, že půst může být i něčím víc než jen možností přežití. Než oblast na severu od Himálaje na území dnešního Pákistánu dobyli Britové, žili zde lidé izolováni v údolí Hunza vysoko v pohoří Karákóram.

OBROVSKÉ ZÁSOBY ENERGIE

Stěhovaví ptáci v druhé polovině léta sežerou více, než potřebují: Když odlétají do teplých krajin, váží dvakrát více než obvykle. Důvodem k tomuto „obžerství“ je let dlouhý až 5 000 kilometrů, který díky tomuto „palivu“ zvládnou téměř bez zastavení. Po tomto výkonu se jejich tělesná hmotnost vrátí k normálu.

Ve své knize o kmeni Hunzů popisuje novinář a ekonom Dr. Ralph Bircher něco ohromujícího: Pole ve vysokohorském údolí nedávala dostatek potravin, aby zdejší obyvatele uživila po celý rok. Dokud v červnu nedozrál ječmen, museli se lidé postit celé týdny, někdy až dva měsíce. Hunzové zůstali během této doby veselí a spokojení, pracovali jako obvykle; věnovali se namáhavým polním pracím a obnovovali zavlažovací příkopy zničené lavinami. Navzdory těžkým životním podmínkám a strádání neznali lékaře ani nepotřebovali policii. Jejich život se řídil přirozenými pravidly chování. Hunzové nám mohou být příkladem: půst je přirozeným časem vnitřního klidu, rodinné pohody a vysoké výkonnosti.

A střídmé jídlo po něm stačí ke zvládnutí všech úkolů a povinností, které vyžaduje život v horách. Ale i v jiných oblastech světa – například v Africe – žijí národy, které jsou stále přizpůsobené svému skromnému prostředí, jako tomu bylo před tisíci lety: Střídají se u nich období, kdy mají zásoby jídla, s obdobími, kdy nemají co jíst. I zde vidíme, že půst je život.

Sebepoznání prostřednictvím půstu

Z tohoto neustálého střídání období s jídlem a bez jídla se vyvinul i nábožensky motivovaný půst. Tímto způsobem lidé děkují Bohu za příležitost, aby se mohli nasytit a přežít. Půst je vnímán jako cesta k vnitřnímu řádu, jako proces vlastního rozvoje a zrání. Velcí zakladatelé náboženství Mojžíš, Kristus, Buddha a Mohamed našli cestu k základním řádům lidské existence v dlouhých, dobrovolných obdobích půstu. Byli v jednotě sami se sebou, soustředili se výhradně na svůj vnitřní hlas a nenechali se rozptylovat rušivými vlivy, jako je například jídlo. To nakonec vedlo k poznání, že člověk se může skutečně přiblížit sám sobě a Bohu pouze ve fázích vnitřní kontemplace.

Půst je přirozenou součástí lidského života.

Půst znamená, že organismus může fungovat ze svých zdrojů díky vnitřní výživě a sebeovládání.

Půst je formou chování samostatných lidí, kteří se umí svobodně rozhodovat.

Půst se týká celého člověka, nejen každé jeho tělesné buňky, ale také duše a ducha.

Půst je nejlepší příležitostí, jak se udržet ve formě nebo se do ní vrátit a být zdravý až do vysokého věku – půst funguje jako program proti stárnutí.

Půst je silným impulsem ke změně vlastního (zakořeněného) způsobu života, pokud je to nutné.

Půst není hladovění; kdo hladoví, ten nedrží půst.

Půst nemá nic společného s nedostatkem a nouzí.

Půst neznamená jíst méně, ale nejíst nic.

Půst neznamená vynechat v pátek maso nebo podobná pravidla stravování – to by bylo pouze odříkání.

Půst není nesmyslné blouznění sektářů.

Půst může, ale nemusí mít něco společného s náboženstvím.