Už zase vyšlo slunce

Rukopis knihy vznikl s finanční podporou Ministerstva kultury ČR a s podporou Českého literárního centra, sekce Moravské zemské knihovny v Brně v rámci autorského stipendijního programu 2021

© J. H. Krchovský, 2022

Cover photo © Ivan Pinkava, 2022

© Host — vydavatelství, s. r. o., 2022

(elektronické vydání)

ISBN 978-80-275-1520-2 (PDF)

ISBN 978-80-275-1521-9 (ePUB)

ISBN 978-80-275-1522-6 (MobiPocket)

Zápisky čtyřverším,

výběr z let

2016 až 2021

Ty zubatá, ty ještě zajeď

netřeba pro mne notáře

ač dopsal jsem již… Svoji závěť

mám vepsanou ji do tváře

Leden 2016

Nic se mi vlastně neděje…

jen začal život bez děje

a v tuto těžkou hodinu

přicházím k sobě… Odjinud

Únor 2016

Až zítra půjdu krmit ptáčky

zavyjí z psince feny — plačky

a zřídne vzduch… Svět bude chudší

o jednu psí nevinnou duši

Únor 2016

Ten život je ňák k neživotu…

ten každodenní rituál

s nelidskou snahou přežít to tu

s jedinou touhou — být tu dál

Březen 2016

Zkouším si oblek, skoro na míru

a leštím boty (taky z papíru…)

a pro sichr, kdybych snad někdy zkáp

na víko rakve píšu: „This side up!“

Červenec 2016

Table of Contents

Ty zubatá, ty ještě zajeď

Nic se mi vlastně neděje…

Až zítra půjdu krmit ptáčky

Ten život je ňák k neživotu…

Zkouším si oblek, skoro na míru

Sem na ten gauč dva by se vešli…

Za život opak — dost zlá cena…

Do pekla, ráje? Tam, či onam

Černý flór spouštím přes zrcadlo

Pouštím si desku, kdysi milou

A už mi dejte pokoj, všichni

Ta věčná touha! S věčným zmarem…

Co jsem to za kripla?! Bože můj, ptám se tě

Stojí ta krása za tu bolest?!

Do ranních zvonů hromy, blesky

Nocí i dnem mne dlaně svrbí

Vždyť i ta hovada vůkol jsou boží…

Bůh pokoj věčný, duše, dej vám

Už nebudu tu trpět déle

Ti ubozí jsou též jen hosti

Hrnu svůj život do koutka

Od dětství trpěl jsem pocity viny:

Na kole do Billy — pro chlast a pro body…

Asi vše nebylo, jak o tom dívky sní

Je po bouři… Na nebi duha…

Smrt bere všechny, slabé dříve

Umřel jsem?! Vždyť jsem žil zatím tak málo!

Jak je dnes doma? U vás, Tam…

Kde jste, mé víly? Touha kvílí…

Přejíždím palcem noži přes břit

Dnes umřel rok, už déle nechtěl…

Záhrobní příběh, nebo „lidský“?

Nebudu! (Brzy…) Natož spasen

Bože, co udělám v nejbližší vteřině?!

Dost plané zloby, chce to skutky!

Jak přežil jsem tu zimu vlastně?!

Až budete číst tento dopis

Už zešílel jsem, prý se šušká

Měl bys jít spát, dnes už máš dost

Deku až přes tvář, pozdě k ránu

Vteřina navěky z věčnosti vyjmutá

Nechci už vlastně nic… Co tedy po kom chci?

Už zase vyšlo slunce?! Slunce…

Dny ve svůj ocas zahryzlé

Alespoň kytkám v slunci nestůj!

Už spát! Je ale teprv pět…

S vidinou zlou a málo vábnou

Vylezl měsíc… Tys tu chyběl…

Kýč málem jako z reklamy:

Kolik mi zbývá roků už jen

Ty zkoušíš znova vykvést, keři?

Tak jako vloni touto dobou

Na prahu dne popravčí četa

Snad smrti stín, nebo jen pták

Má noční jitra morbidní

Nic, žádný předěl… Už pět neděl

Kde jste, má slova — andělé mí?!

Jsi krásná! Hodná…? Vtipná, chytrá

Tu máš i levou tvář! Čase, ty vrahu

Po vzdeších, chropotu, vzlycích a smíchu

Už dodělávám (píseň…), končím

Vždyť jsem to tušil zkraje hned

Přišel jsem k Tobě! Ale pryč jdu od jiný…

Od cigarety k cigaretě

Nic na dohled v dohledné době

Už nikdy… Nikdy! Vím to jistě

Tak zase spolu, samoto má věrná…

Co chvíli blahem zaplesám

Jedno, kam hledíš; jedno, kam jdeš…

Prosím, jen houšť a víc těch běsů

Byl jsem já včera někde venku…?

Život je hrozný! Někdy krásný

Celé dny koukám na hodiny

Už nevydržím déle tady!

Ukoj se, tělo, zas jen s akty

Zpět tisknu slzu pod víčko

Tmou domů k teskný inventuře

Cestou mi hrůzou chlupy vstávaj

Už za týden jsou Vánoce…

Konečně konec je mým hrám

Země se vůbec netočí!

Úzkostí lezu po svejch zdech

Nic pro dva už, nic neříkám

Hlína už rozmrzá… A nejde o dítě… (?!)

Sbohem buď, další dni… A prosím, odpusť mi

Konečně zase mám pro koho tady žít

Až k ránu vchází dřímota

Vše ti teď dochází… Spočiň a chvíli stůj!

Neznámá žena jde přede mnou v sněhu