Copyright © 2021 Ravensburger Verlag GmbH,
Ravensburg, Germany

Translation © Věra Kloudová, 2023

Copyright © ALPRESS, s. r. o.

Všechna práva vyhrazena.

Žádnou část knihy není dovoleno užít

nebo jakýmkoli způsobem reprodukovat bez písemného

souhlasu držitele práv, s výjimkou krátkých citací

nebo odkazů, které tvoří součást kritického hodnocení.

Z německého originálu
PFERDEFLÜSTERER-MÄDCHEN,
EIN GROSSER TRAUM

vydaného v roce 2021 nakladatelstvím Ravensburger Verlag GmbH

Postfach 2460, D-88194, Ravensburg

přeložila Věra Kloudová

Ilustrace Florentine Prechtel

Redakční úprava Drahomíra Smutná

Vydalo nakladatelství Alpress, s. r. o., Frýdek-Místek,

v edici Klokan, 2023

shop@alpress.cz

Vydání první

ISBN 978-80-7695-087-0

1

Ruby udělá chybu

Přestože už byl říjen, ve vzduchu bylo stále cítit léto. Nad bílými útesy příkrého pobřeží vál svěží slaný mořský vánek.

Ruby dychtivě nasála vzduch. To bylo na Cornwallu nejlepší – mohla se tady po celý rok cítit jako na prázdninách.

Přejížděla na kole po prastarém kamenném mostě přes bublající potok a poté se pořádně opřela do pedálů – cesta k ranči Oceán totiž vedla strmě nahoru.

Když Ruby přijela k budovám ranče nahoře na skále, téměř nemohla popadnout dech. Kolem dvora stálo několik dřevěných stavení a starý šedý kamenný dům s hrbolatou doškovou střechou. Vedle budov se nacházely výběhy.

Postavila kolo na dvůr. Patrice Dufresne zrovna vedl ze stájí nějakého nového koně, malého hnědáka s bílou skvrnou na čele.

Ruby měla sice v úmyslu vyběhnout rychle za koňmi na pastvu, ale když uviděla Patrice, okamžitě se zastavila.

Od její první návštěvy na ranči Oceán sice uběhlo jen několik týdnů, ale zdejší nejdůležitější pravidlo chování už jí stačilo přejít do krve – žádné rychlé pohyby nebo hlasité zvuky v přítomnosti nových koní.

Většina zvířat, která na ranč Oceán přišla, měla totiž za sebou těžkou minulost. Patrice a jeho přítelkyně Kelly, majitelé ranče, kupovali koně, kteří na tom nebyli dobře – byli traumatizovaní, nezřídka je jejich předchozí majitelé zneužívali či je z nějakého důvodu plánovali nechat uspat.

Patrice zvířata nejen zachránil, ale začal s nimi postupně pracovat – s velkou trpělivostí a empatií je učil, jak mohou opět začít důvěřovat lidem. Některá z nich si ponechal, jiná prodal zase dalším zájemcům – ovšem velmi dbal na to, aby se koně dostali do dobrých rukou.

Lidé z městečka Bickerick, kam ranč Oceán spadal, mu říkali zaříkávač koní.

Hnědák, kterého Patrice držel za ohlávku, však vůbec nevypadal na to, že by měl nějaké potíže. Třel si hlavu o Patricovu paži tak něžně, jako by se znali už léta.

„Ahoj, Ruby!“ Patrice ji právě zaznamenal. Mladý vousatý muž s dlouhými vlasy, jako vždy svázanými do vysokého uzlu, ji mávnutím přivolal k sobě. „Mohla bys mi pomoct?“ Francouzský přízvuk v jeho angličtině se nedal přeslechnout. Pocházel totiž z francouzské části Kanady.

„Jasně.“ Ruby k němu pomalu došla, srdce jí ovšem bušilo o poznání rychleji. Začala jezdit v šesti letech a od té doby strávila u koní každou volnou minutu. Až na ranči Oceán si ale uvědomila, že nemá ani tušení, jak se má s koňmi správně komunikovat. O to větší radost teď pociťovala z toho, že Patrice potřebuje její pomoc. „Co mám udělat?“

„Mohla bys na chvíli podržet Marlona? Musím si odskočit domů.“

„Ráda.“ Ruby už k oběma došla. Hnědák stále ještě nedal najevo ani náznak ostychu, naopak si dívku zaujatě měřil krásnýma černýma očima.

„Můžu si tě pohladit?“ zeptala se tiše koně.

„Samozřejmě,“ odpověděl Patrice. „Marlon miluje mazlení.“

Ruby přejela Marlonovi rukou přes sametové čelo, zatímco od Patrice přebírala ohlávku. Marlon si hlazení očividně užíval a stoupl si těsně k Ruby.

„Proč tady vlastně je?“ zeptala se dívka udiveně. Pokud měl Marlon nějaký problém s lidmi, dokázal to velmi dobře skrýt.

„Marlona koupila Kelly. Bude jí pomáhat v práci. Chtěl jsem ho zrovna vzít na pastvu.“ Patrice hladil hnědý valachův krk.

„Takže je to terapeutický kůň?“ Pýcha, kterou Ruby právě pocítila, se okamžitě vytratila.

Patricova přítelkyně Kelly byla jezdecká terapeutka a specializovala se na práci s dětmi. Koně, s nimiž pracovala, aby pomáhala mladým pacientům, byli všichni krotcí jako beránci a výborně vycvičení.

Takže Marlona by mohl držet jakýkoli nekňuba, který o koních neví ani ň. Přesto se Patrice na Ruby raději obezřetně podíval a až pak se vydal směrem k domu.

„Jsem hned zpátky,“ zavolal na ni přes rameno.

„Jasně,“ hlesla Ruby rozmrzele.

Jakmile Patrice otevřel staré těžké dřevěné dveře domu, využil Arthur příležitosti a vyklouzl ven. Velký ovčácký pes chvíli mžoural do odpoledního sluníčka a teprve pak si všimnul Ruby. Okamžitě začal mávat ocasem a radostně se k ní rozběhl.

I když Arthur mohl kvůli svému statnému tělu a obrovské hlavě působit dost nebezpečně, na Marlonovi nebyla ani teď patrná sebemenší stopa nervozity. Malý hnědák dokonce zvědavě sklonil hlavu, aby přičichl k Arthurově srsti, zatímco ten se otíral Ruby o nohu.

Dívka nepustila ohlávku, ohnula se a pohladila Arthura po tmavém flekatém hřbetu.

Pes spokojeně zakňučel a svalil se na zem. Obrátil se na záda a zvedl všechny čtyři do vzduchu, aby ho Ruby mohla drbat na břiše.

Tohle rád prováděl i během výcviku na policejního psa, což po několika měsících vyústilo v jeho vyloučení. Takového psa by se zkrátka žádný zločinec nebál.

„Nemůžu se s tebou mazlit,“ vysvětlila mu Ruby. „Musím se starat o Marlona.“ Pohladila koně po hřívě.

Arthur chvíli žalostně kňučel, ale pak se obrátil zpátky na břicho, postavil se a loudal se do stínu před stodolou, kde se několik slepic a poněkud vypelichaný páv věnovali zobání brouků a stébel trávy. Uprostřed ptačího hejna se pes pohodlně uvelebil a vzápětí usnul.

Ruby se zahleděla směrem k domu. Kde je Patrice tak dlouho? Nemá moc času, ve čtyři přijde maminka z práce domů. Mají v plánu jet k prarodičům, kteří také bydlí v Bickericku.

Ruby jela na ranč, jakmile jí skončila škola, aby aspoň krátce viděla Fantasy. Obvykle se s ní odpoledne chodila projít podél pobřeží nebo do polí. Někdy na ní Ruby mohla i jet – ovšem to jenom ve dvoře a pod Patricovým dohledem.

Netrpělivě sledovala hodinky. Bude půl čtvrté, takže jí zbývá jen čtvrthodinka.

Když znovu vzhlédla, objevila se na rohu třínohá kočka Cikcak a kulhala přes dvůr. Stejně jako slepice a vypelichaný páv patřila ke zvířatům, která Patrice a Kelly zachránili před jistou smrtí.

Další pohled na hodinky. 15:31. Naplánovaný čas s Fantasy se tedy dost smrsknul.

„Mohla bych tě na pastvu dovést sama,“ řekla Ruby Marlonovi.

Hnědák ze sebe vyrazil hluboký drnčivý zvuk, jako by snad souhlasil.

Dívka se ještě jednou zahleděla směrem k domu – po Patricovi stále ani stopy. A tak vyrazila. Marlon vedle ní kráčel ochotně a klidně. Pocit nechuti, který Ruby vnímala od té chvíle, co Patrice zmizel, stále zesiloval.

Předtím, než se s maminkou přestěhovaly do Cornwallu, bydlely v Berlíně. Tam se Ruby také naučila jezdit na koni. Byla dennodenně v jízdárně a trénovala skoky a drezuru. Učitelka jezdectví z ní byla nadšená. Neustále ji ujišťovala, že je její nejlepší žačkou. V listopadu se měla Ruby účastnit prvního turnaje.

Tady na ranči Oceán chodila jednou týdně spolu s ostatními začátečníky na round pen, jak se tu říkalo kruhové jízdárně. Nejdřív nějakou dobu vodili koně dokola a až poté mohli do sedla. Dosáhnout mohli nanejvýš volnějšího klusu. Přitom Ruby tolik toužila po tom, aby mohla cválat s Fantasy podél pobřeží nebo skákat přes překážky.

Ale k tomu má několik světelných let daleko, jak vyrozuměla z Patricova postoje. Vždyť jí nesvěřil ani to, aby dovedla terapeutického koně na pastvu.

Procházela s Marlonem kolem stájí. Fantasy a ostatní klisny se pásly na velké pastvině, hřebci a valachové byli na pastvě hned vedle. Na této menší louce, kam Ruby s Marlonem mířila, bylo vždy jen několik zvířat, takže pro nově příchozí koně bylo snazší se začlenit.

Ruby otevřela levačkou branku a dovedla Marlona do výběhu. Potom branku zavřela – ovšem jakmile se otočila, došlo jí, že udělala hroznou chybu.

2

Rico se splaší

V menším výběhu stáli tři koně. Jedním z nich byla tmavě hnědá Chocolate, pak tu stála Dottie, jejíž světle hnědá srst byla poseta nesčetným množstvím černých puntíků. A Rico.

Hnědo-bílý strakatý valach plemene paint horse dorazil na ranč Oceán před necelým týdnem. Dosud byl jenom ve stáji – a to z dobrých důvodů. Rico totiž na ostatní koně reagoval nanejvýš nepřátelsky.

Dřívější majitel choval pouze Rica – ten si tudíž úplně odvykl životu ve stádu a v každém jiném koni viděl ohrožení. Patrice už ho očividně dovedl k tomu, aby přijal Dottie a Chocolate. Jenže byly to klisny.

Marlon byl také valach, nikoli hřebec – což normálně nepředstavovalo žádný problém. Ale Rico se na Marlona díval jako na vetřelce ve svém revíru, to bylo nad slunce jasné.

Ricovy tmavě modré oči se rozšířily natolik, že byl vidět bílý okraj kolem duhovky. Strakatou šíji měl protaženou, nozdry rozšířené. Teď dokonce rozevřel tlamu a odhalil zuby.

Marlon nastražil uši a polekaně ustoupil dozadu, až stál zadníma nohama u branky.

Rico ze sebe vyrazil vzteklé zaržání, načež Dottie s Chocolate se daly okamžitě na úprk. Zatímco obě klisny běžely do bezpečí, Rico se vzepjal.

Pryč odsud! pomyslela si Ruby. Ale rychle! Spěšně se otočila k brance. Zvedla západku a otevřela ji.

Mezitím přešel Rico do útoku. Když cválal k Marlonovi, jeho kopyta duněla jako údery kladivem.