Veronika Portešová,

Johana Kapošváryová,

Jan Rážek,

Michal Schmalz

Průvodce začínajícího

mimoškoláka

Vydalo nakladatelství Backstage Books

Brigádnická 73, Řečkovice a Mokrá Hora, Brno 621 00

roku 2015 jako svou 4. publikaci

Odpovědný redaktor Veronika Portešová a František Dalecký

Obálka a grafická úprava Matěj Málek

E-knihu vytvořil Milan Vilímek Jihlavský

Vydání první

© Backstage Books, 2015

web: www.bbooks.cz

email: backstagebooks1@gmail.com

ISBN 978‒80‒88049‒02‒9 (formát EPUB)

ISBN 978‒80‒88049‒03‒6 (formát MOBI)

ISBN 978‒80‒88049‒04‒3 (formát PDF pro čtečky)

Obsah

Prolog:

Budoucnost bude taková, jakou si ji uděláme 10

Kapitola 1:

Generace Y a její dvacáté roky . . . . . . . . . . 19

20 věcí, které 20-něco-letým ještě nedochází 19

Proč je generace Y nešťastná 26

20 věcí, které jsem měl vědět ve 20 38

10 životních lekcí, které jsem dostal během svých

dvacátých roků života 42

Dvacáté roky života: rozhodující dekáda 52

Kapitola 2:

Vysoká škola – co v příručce nepíšou . . . . . . 66

Měl bych se vykašlat na školu? 66

8 alternativ k vysoké škole 75

GAP YEAR: Ptejte se na všechno 82

50 poznatků o životě na výšce 87

Otevřený dopis studentům o tom, jak je nebezpečné

vidět školu jako zkoušku přežití 97

Předmět, který vás ve škole nikdy neučili: Jak se učit! 103

Jak zvládnout státnice bez drcení 120

15 věcí o životě po vysoké škole, o kterých vám

váš řečník na promoci neřekne 130

24 lídrů předává čerstvým absolventům

své nejlepší rady 145

Kapitola 3:

Sebevzdělávání: klíčová dovednost pro život 166

Skryté výhody učení se mnoha různým dovednostem 179

Můj „master“ zadarmo 185

Top 10 dovedností, které by měly být

(a obvykle nejsou) vyučovány ve škole 192

Jak přečíst víc jak 70 knih za rok 203

5 důvodů, proč byste měli psát blog o svém učení 208

50 přednášek, které by si měl prohlédnout každý

vzdělavatel (vydání 2014) 211

9 rad pro účinné sebevzdělávání 230

9 základních dovedností, které by se měly děti naučit 240

Kapitola 4:

Kariéra: jak najít tu pravou? . . . . . . . . . . . 247

Rada pro maturanty: začněte hned 247

Přestaňte se snažit vyřešit svou budoucnost 252

Proč je „následujte svou vášeň“ divná rada 256

Jak si vytvořit síť za 30 dní 259

8 kroků k získání perfektního mentora 264

Hromada doporučení pro případ, že byste jednou

chtěli pracovat 278

Kapitola 5:

Osobní rozvoj trochu jinak . . . . . . . . . . . . 295

Jste jen „chtělbybýt“? 15 způsobů, jak to poznat 295

Co předpovídá úspěch? Vaše IQ to není 303

Jak změnit svá přesvědčení

a nadobro se držet svých cílů 308

Zapomeňte na stanovování cílů,

soustřeďte se raději na postupy 313

V životě jde víc než jen o štěstí 319

Kapitola 6:

Klíčové zdroje pro tvůj rozvoj . . . . . . . . . . 328

100 TED Talků v 5 minutách

(to nejlepší ze 70 hodin sledování) 328

Epilog:

Karty hrají pro tebe . . . . . . . . . . . . . . . . 343

O e-knize v tvých rukou

Průvodce začínajícího mimoškoláka tvoří výběr toho nejlepšího

obsahu, který jsme za více jak 18 měsíců naší činnosti přeložili

a publikovali.

V Mimo školu se zaměřujeme především na mladé lidi ve věku

18‒30. Tato e-kniha je proto především určena pro ně, i když

poučit se z ní mohou starší i mladší čtenáři. Proč jsme ji vů-

bec vytvořili? Potřeba publikovat soubor myšlenek s námi byla

od začátku. Životní, vzdělávací a kariérní problémy mladých

se totiž pořád opakují a tak jsme celkem rychle došli k tomu,

že se začala opakovat naše doporučení. A protože vycházíme

především ze zahraničních zdrojů, začali jsme překládat články,

které mluvily k tisícům našich čtenářů. Co naše články dosud

nezvládly bylo předat myšlenky a znalosti v uceleném souboru,

který odpovídá na mnoho otázek současně. Právě proto jsme

vytvořili e-knihu, kterou právě čteš.

V jednotlivých kapitolách se seznámíš s tipy a triky k sebevzdě-

lávání ve škole i mimo ni. Budování kariéry, ale také zvládnutí

bouřlivých dvacátých let života a otázky k osobnímu rozvoji –

i to v knížce najdeš. Přemýšlíš nad tím, jak si užít výšku a dostat

z ní co nejvíc? Jak naplno využít mladé roky života, nakopnout

svou kariéru, ale zároveň si naplno užívat života? A víš vlast-

ně, co chceš v životě dělat? Jaká je tvá práce snů a kam vůbec

směřuješ? To všechno jsou závažné otázky, na které ti nedáme

jasnou odpověď. Ale pomůžeme ti položit si tyto otázky jedno-

dušeji a nabídneme ti konkrétní rady a tipy, které ti pomohou

vydat se směrem kupředu.

Čti kriticky a neřiď se vším, co v kapitolách najdeš. Články jsou

původem z USA a vnímej proto rozdílnost s českým prostředím.

Měj mysl otevřenou a zvědavou a vem si z následujcího obsahu

to nejlepší, co ti nabízí.

Přejeme pěkné čtení!

Tvůrci

Veronika Portešová, Johana Kapošváryová, Jan Rážek, František

Dalecký

O Mimo školu

Mimo školu je vzdělávací organizace, která vzdělává pro život

v 21. století. Učíme lidi, jak se vzdělávat po svém, rozvíjet svou

kariéru a pracovat s informacemi.

Soustředíme se na dovednosti pro 21. století a vycházíme z vě-

deckých poznatků i vlastních zkušeností s rozvojem lidí. Na blo-

gu publikujeme překlady hodnotných článků a v ČR propaguje-me zdroje k sebevzdělávání.

Organizujeme Semestr Mimo školu – unikátní vzdělávací pro-

gram pro mladé, jehož náplní je trénink v oblasti sebevzdělává-

ní s cílem získání stáže, práce či rozběhnutí vlastního projektu.

Pro jednotlivce i organizace pak poskytujeme poradenské a ško-

lící služby zaměřené na vzdělávání a e-learning, kariérní rozvoj

a efektivní práci s informacemi.

Více na webu www.mimoskolu.cz.

Prolog:

Budoucnost bude tako-

vá, jakou si ji uděláme

Následující text je zahajující projev, který jsem přednesl

22. srpna roku 2014 na Hult International Business School.

Vyrostl jsem na Star Treku a věřil jsem, že až budu dospělý,

všichni budeme používat komunikátory, replikátory, trikordéry

a transportéry. Ve svém pohledu na budoucnost světa jsem byl

optimistický – měl jsem za to, že všechny problémy lidstva už

budou vyřešené a budeme na cestě k objevování nových světů.

Proto jsem se původně chtěl stát kosmonautem. Myslel jsem si,

že by mě to nejlépe připravilo na Akademii Hvězdné flotily.

Photo Credit: Loïc Lagarde via Compfight cc

Není třeba zmiňovat, že jsem byl zklamaný. Vyrostl jsem do

světa plného hladu, chudoby a nemocí. Do světa, v němž spolu

bojujeme o zmenšující se přírodní zdroje. Žijeme v pesimismu

a smutku, kde jsou lidé posedlí neustálým zvětšováním svého

kousku koláče. Všeobecně se více zaměřujeme na hromadě-

ní bohatství místo zlepšování světa.

Sám jsem MBA, takže si můžu dovolit být kritický. Taktéž jsem

pracoval v investiční bance Credit Suisse First Boston, a proto

vím, o čem mluvím. Byl jsem také posedlý budováním bo-

hatství a nevěřil jsem, že bych světu mohl pomoci k něja-

ké změně. Takže si mé poznámky neberte příliš osobně.

Jsem zde, abych vám řekl, že vy máte takové příležitosti, které

bych si ve svém mládí ani neuměl představit. Můžete vybudovat

budoucnost podobnou Star Treku, o které jsme snili. Pro lidi,

jako jste vy všichni tady, se dnes stalo mnohé možným. Řešit

ony velké problémy. Vyléčit naši civilizaci z nemocí, jež ji dlou-

ho sužovaly. Dovést lidstvo z dob nedostatku do éry přebytku.

Můžete dosáhnout světa, v němž budete bohatství sdílet

místo vzájemných bojů o to málo, co ještě máme.

Nadcházející období je jedinečné. Co v minulosti mohly dělat

pouze vlády a velké korporace, dnes můžou i podnikatelé.

Jste vesmírní kadeti s příležitostí vykonat úžasné věci.

Dovolte mi vysvětlit, co se za posledních pár desetiletí změnilo

a proč jsem se stal tak optimistickým.

Jste svědky pokroků v našich počítačích – vidíte, jak se

zrychlují a zmenšují. Když jsem byl mladý, četl jsem o super-

počítačích Cray, které byly považovány za strategický vládní

majetek. Nemohly být vyváženy, protože sloužily jen výzkumu

a obraně a jejich cena se pohybovala v desítkách milionů dolarů.

Musely být uloženy v ohromných budovách a vyžadovaly vodní

chlazení. Chytré telefony, které mnozí z vás nosí v kapse, jsou

mnohem výkonnější než počítače, jež jsem vám popsal.

Když se jakákoli technologie spojí s informační

technologií, začne se vyvíjet exponenciálně. –

Ray Kurzweil

Tento vývoj je známý jako Moorův zákon. Po dobu posledních

100 let se výkonnost počítačů každých 18 měsíců zdvojná-

sobila. Rychlejší počítače jsou používány k navrhování rychlej-

ších počítačů. Počítače, jak to umožňuje informační technologie,

pohlcují ostatní sektory. Proto jsme svědky exponenciálního

růstu senzorů, umělé inteligence, robotiky, medicíny, 3D tisku

atd.

Futurista Ray Kurzweil říká: „Když se jakákoli technologie spojí s informační technologií, začne se vyvíjet exponenciálně.“ A to

se právě děje. Naše technologie se také přibližují a umožňu-

jí zrod úžasných a strašlivých věcí.

Vezměte si například změny v senzorech, jako je fotoaparát ve

vašem chytrém telefonu. Kodak představil první „komputeri-

zovaný“ fotoaparát v roce 1976. Vážil čtyři libry, stál 10 000 $

a disponoval rozlišením sotva 0,1 megapixelů. Dnes mají telefo-

ny fotoaparáty o 41 megapixelech a to jsou jen doplňky. A vzpo-

mínáte si na ty opravdu drahé HD kamery, které před 20 lety

začala nakupovat filmová studia? Foťák ve vašem iPhonu je lep-

ší. Stejná změna se odehrála i v akcelerometrech, gyroskopech,

senzorech teploty, plynu, vlhkosti atp. Úplně stejné pokroky

se dějí v mikrofluidikách a umožňují nám provádět chemické

a biologické testy na miniaturních a levných čipech.

V 70. letech jsme taky byli velmi nadšeni z umělé inteligence.

Začali jsme se bát, že by se Japonsko stalo vedoucí zemí v tomto

odvětví, a získalo tím statut supervelmoci. Nic se však nestalo,

a tak jsme si mysleli, že je A. I. (artificial intelligence – umělá

inteligence pozn. překl. ) mrtvá. A. I. však nezemřela. Je všu-

de. Pohání náš vzdušný dopravní kontrolní systém a ukrývá se

v našich hrách. A. I. použil v IBM Watson, aby v Jeopardy po-

razil lidské hráče. Používá ji i SIRI (iPhone aplikace, s níž lze

mluvit) při rozpoznání hlasu.

Když navzájem propojíte exponenciálně se rozvíjející

technologie, stane se zázrak. Toto přiblížení umožňuje nová

použití, vytváření nových průmyslových odvětví i zničení těch

zastaralých.

Vezměte data sesbíraná ze všech různých senzorů, internetu,

komputerizace, veškeré známé vědomostní práce a přikažte

umělé inteligenci, aby vše zanalyzovala. Získáte schopnost

předpovídat dopravu, kriminalitu, prodeje a trendy. Získá-

te schopnost vyšachovat finanční analytiky z jejich práce. Počí-

tače analýzy přece jen zvládnou mnohem lépe.

Podobně můžete mít i počítače zastupující práci doktorů. Jsem

si jistý, že jste slyšeli zvěsti o Apple iWatch nebo potkali lidi

používající doplňky jako Fitbit. Jedná se o senzory sledující naše

zdraví. A ve světě se vyvíjí další tisíce takových senzorů. Budou

sledovat úroveň naší aktivity a monitorovat náš spánek, životní

funkce, tělesné tekutiny… Úplně všechno. Představte si, že by

nějaký systém umělé inteligence uměl tato data počítat 24 hodin

denně, sedm dní v týdnu. Poradil by nám, když by se schylovalo

k nemoci, doporučil by nám lepší způsoby života, zvyky, léčbu.

Díky kombinaci senzorů, komputerizace, medicíny a umělé in-

teligence se tyto technologie stávají skutečností. Do deseti let

nebudeme už od doktorů potřebovat poradit se základní-

mi věcmi ohledně našeho zdraví.

Když jsem byl malý, snil jsem nejen o trikordérech a repliká-

torech, které by vyrobily tolik zmrzliny a zákusků, kolik bych

jen snědl, ale také o robotickém asistentovi jako Rosie z Jetsonů,

jenž by po mně uklízel. Pak bych nemusel dostávat vynadáno

kvůli nepořádku v pokoji.

Ale Rosie nikdy nepřišla. Měl jsem jen Roomba. Roztomilý malý

automatický vysavač.

Proč ne Rosie?

Protože počítačová síla nezbytná k tomu, aby takový robot uměl

rozpoznávat hlas a rozumně mluvit, by vyžadovala jeden počí-

tač Cray a všechny další dříve příliš drahé již zmiňované sen-

zory – kameru, detektory pohybu, gyroskopy, akcelerometry.

Zkuste uhodnout, co váš iPhone v dnešní době zvládne?

Rosie se dnes může stát skutečnou. A nepřekvapilo by mě, kdy-

by ji nějaké děcko ze Silicon Valley (nebo absolvent Hultu) vy-

tvořilo. Také uvidíme roboty vykonávající práci lidí v továrnách,

obchodech s potravinami či lékárnách. Roboti budou řídit auta,

donášet balíčky atd. Brzy budou dělat jakoukoli rutinní čin-

nost, kterou vykonávají lidé. Představte si ty možnosti i pro-

blémy, které vzniknou.

Tohle je jen několik příkladů toho, co se může stát. V následu-

jícím desetiletí budeme také využívat 3D tisk pro zařízení do

domácností, budeme tisknout celé budovy, elektronické okruhy,

a dokonce i jídlo. Navrhneme nové organismy, jež zlepší ze-

mědělství a uklidí životní prostředí.

Budeme doručovat zboží (a možná také

přepravovat sebe) pomocí dronů. Mohou se dít

úžasné věci.

Zmiňované technologie mohou přinést hodně dobrého. Také

však umožňují ničení v ohromném měřítku, sledování a mnoho

nepředstavitelných hrůz. Vytvářejí společenská a etická dilema-

ta. Zavedou nás do budoucnosti, v níž pro lidi nebude dost práce,

a my budeme muset zjistit, co si se sebou počneme. Jak bude

míra změn narůstat, přijdou jistě společenské nepokoje

a objeví se snahy zastavit technologický pokrok.

Tento postup nelze zastavit. Stejné technologie, k nimž máme

přístup tady v Sillicon Valley, stejné vědomosti a nápady jsou

přístupné kdekoli. Podnikatelé a vlády (i zločinci) všude ve svě-

tě pracují na jejich vývoji. Pokud znemožníme jízdu aut bez

řidičů po našich dálnicích nebo zastavíme-li drony v do-

ručování zboží, budou ostatní země stejně ve vývoji pokra-

čovat. Zůstaneme pozadu. Když ve Spojených státech zakážeme

lékařské aplikace, nakonec skončíme u stahování z indického

App Storu. Dobré i špatné technologie se globalizovaly. Můžete

žít kdekoli na světě a přitom si stáhnout návrhy na vytisknutí

zbraní 3D tiskárnou.

Je mnoho věcí, z nichž můžeme být nadšení. A mnoho věcí, kte-

rých se musíme obávat. Práce či kariéra, kam bychom chtěli

zamířit, od teď za deset let nemusí vůbec existovat. Mys-

lím to naprosto vážně – dokonce i pozice jako finanční analýza,

průzkum trhu a management výroby můžou vymizet. Silicon

Valley může být také ohroženo. Bublina sociálních médií prask-

ne a nové technologie vytvoří další nadšení (a nové bubliny).

Neměl jsem v úmyslu vás strašit, ale jen se ujistit, že jste si vědo-

mi všech skutečností, k nimž míříme. Právě teď se všem podni-

katelům, kteří chtějí udělat ze světa lepší místo, nabízejí úžasné

příležitosti. Je to oblast otevřená dokořán. Vytvoří se mnoho

nových pracovních míst a profesí, mnoho nových průmy-

slových odvětví a nových příležitostí. Povedou se vášnivé

politické debaty o tom, co je dobré a co špatné. Což znamená,

že v takové budoucnosti můžete zastávat téměř jakoukoli úlohu,

kterou budete chtít. Můžete být generálním ředitelem, marke-

tingovým ředitelem, designérem či zákonodárcem.

Nejdůležitější dovedností budoucnosti bude

schopnost se učit a přizpůsobit. Budete muset

být užiteční, mít nastražené uši před pokroky

přicházejícími z neznáma a přijímat nové

příležitosti tak, jak se budou objevovat.

Ať už budete dělat cokoli, nikdy neberte bezmyšlenkovitou

a bezvýznamnou práci v obrovské společnosti jen proto, že vám

budou nabízet obrovskou výplatu. Snažte se být na místě, kde

sami sebe můžete neustále poznávat a kde můžete pokra-

čovat v učení. Právě tak to v budoucnosti bude vypadat – neu-

stálé učení a objevování.

Budoucnost bude taková, jakou si ji uděláme. Může být

„startrekovou“ utopií, nebo světem rozzuřeného ničitele Maxe,

tvořivým místem na hraní, nebo orwellovskou noční můrou.

Zde je důvod, proč je nezbytné, aby nás touto cestou vedli lidi

s dobrými hodnotami a morálkou. Potřebujeme lidi, kteří se za-

jímají o obohacení lidstva více než sebe sama. Potřebujeme ta-

kové lidi, kteří budou vést svým vlastním příkladem a strhnou

s sebou i ty ostatní. Jedince, kteří chtějí světu dávat a udělat

z něj lepší místo. Upřímně doufám, že budete patřit mezi ty,

kdo povedou a budou dbát na zájmy lidstva, že vytvoříte utopii.

Napsal Vivek Wadhwa . Z anglického originálu It’s a Beautiful Time

to be Alive and Educated p řeložila Veronika Portešová.

Photo Credit: vivoandando via Compfight cc

Kapitola 1:

Generace Y a její

dvacáté roky

20 věcí, které 20-něco-letým ještě

nedochází

Založil jsem Docstoc ve svých dvaceti letech, vytvořil si je-

den klišé seznam „20 věcí, které musím udělat, než mi bude 20“

a dnes zaměstnávám úžasnou skupinu lidí, kterým je něco přes

dvacet. Klidně mi říkejte starý bručoun, ale ve svých 34 letech

je to, na co jsem přišel, úplně odlišné od toho, v co generace no-

vého tisíciletí doufá. V průběhu cesty jsem udělal mnoho chyb

a teď tuto generaci vidím dělat podobné. V odpověď na tuto si-

tuaci vám přináším seznam „20 věcí, které 20letým nedochází“.

1) Čas není neomezená komodita. Mladé profesionály, kteří

mají zjitřený smysl pro bezodkladné plnění úkolů, potká-vám velmi zřídka. Ve svých dvaceti letech si myslíme, že

máme všechen čas světa na A) přemýšlení o tom, co vlastně

chceme a B) dostat to, co chceme. Čas je jediné bohatství,

se kterým začínáme v přebytku, ale které už nikdy nemů-

žeme dostat zpět. Z příležitostí, jež dnes dostáváte, využijte,

co můžete, protože jednou přijde den, kdy už se vám žádné

další nedostanou.

2) Jste talentovaní, dobře, ale talent je přeceňovaný. Blaho-

přeji, jste zřejmě generace, která je nejvíce kreativní, in-

formovaná a schopná multitaskingu vůbec. Jak říká můj

otec: „Za všechny ty kraviny ti dám medaili.“ Nevybrouše-

ný surový potenciál (a je jedno jak cenný), je ale stejně jen

promarněná příležitost. Za holý talent nedostanete žádnou

medaili, jen za výsledky. Dokonce i lidé, kteří se zdají být

neuvěřitelně obdarovaní, museli na cestě za úspěchem tvr-

dě pracovat. (Tip: přečtěte si „Talent is Overrated“, „Talent je přeceňovaný“)

3) Ráno jsme nejvíce produktivní. V průběhu prvních dvou

let v Docstocu (kdy jsem měl stále kolem dvaceti), jsem na

sebe byl pyšný, že jsem každý den zůstával v kanceláři až

do tří do rána. Myslel jsem si, kolik práce jsem stihl udě-

lat, když byli všichni ostatní už dlouho pryč. Když se však

ohlédnu zpět, vím, že jsem pracoval jen na podřadných

a jednoduchých úkolech, než abych věnoval čas složitější-

mu strategickému plánování, vyřizování telefonátů a důle-

žitých schůzek, které bylo stejně potřeba zajistit v průběhu

oficiální pracovní doby. Dnes v kanceláři prosazuji brzký

ranní start pro všechny, jelikož jsem přišel na to, že jako

tým jsme nejproduktivnější právě v těchto hodinách.

4) Kariéra v sociálních médiích není žádná kariéra. Za pět let

už tyto druhy práce ani nebudou existovat. Sociální mé-

dia jednoduše plní čistě marketingovou funkci. Podporují

branding, ROI (návratnost investic, pozn. red.) nebo obojí.

Sociální média představují prostředek, jak získat větší po-

vědomí o značce, více uživatelů nebo větší výnos. Na těchto

pozicích jistou budoucnost nenajdete. Rád bych vás důraz-

ně varoval před vymezením své kariéry právě a výhradně

těmto druhům práce.

5) Začněte zvedat telefon. Přestaňte se schovávat za svůj mo-

nitor. Obchody se uzavírají domluvou přes telefon a hlavně

osobně. Obchodní příležitosti byste měli vyhledávat s po-

mocí rozhovorů se skutečnými lidmi. A když najednou na-

stane výpadek internetu – přestaňte se tvářit tak zmateně

a ptát se, jestli už můžete odejít domů. Tak přestaň být bá-

bovka a zvedni ten telefon!

6) Buďte v práci první a poslední odcházejte. Tuhle radu dá-

vám všem, kteří začínají v nové práci nebo se nacházejí

v počáteční fázi své profesionální kariéry. Lidé kolem na

rozdíl od vás už nemusí nic dokazovat. Vy si kromě toho

musíte pohlídat mnohem více věcí. Je jen jediná možná ces-

ta, jak v práci postoupit vpřed – a to pracovat pilněji než

všichni spolupracovníci.

7) Nečekejte, až vám někdo řekne, co dělat. Nemůžete si připa-

dat důležití, aniž byste měli smysl pro odpovědnost. Když

budete čekat na to, až vám někdo řekne, co udělat, nikdy

se nikam nedostanete. A odpověď: „O tohle mě ale nikdo

nepožádal“ je zaručeným receptem na neúspěch. Raději se

pohybujte na hraně toho, že budete pracovat přespříliš, než

pracovat příliš málo. (Podívejte se na video: Millennials in

the Workplace Training Video).

8) Za své chyby neste zodpovědnost. V úvodní fázi své kariéry

budete dělat mnoho chyb. Avšak ve vztahu k žádnému po-chybení, ať už jste se přepočítali v úsudku, či při samotném

výkonu práce, nesmíte zaujmout obranný postoj. Přestaňte

se pokoušet ospravedlňovat své přehmaty. Růst můžete jen

tak, že si budete vážit lekcí získaných ze svých chyb a za-

světíte svůj život tomu, abyste se z nich co nejvíce poučili.

9) Měli byste si najít šéfa, který vám bude šlapat na paty. Me-

ryl Streepová ve filmu „Ďábel nosí Pradu“ by byla ta neuži-

tečnější šéfová, jakou byste kdy mohli dostat. Vaše úvodní

část kariéry je obdobím, kdy jste nejvíce vnímaví, tvární

a učenliví. Práce pro někoho, kdo vyžaduje znamenitost

a každý den posouvá vaše možnosti, vytvoří nejlepší základ pro váš následující profesní úspěch.

10) Měnit práci každý rok není moc skvělá vizitka. Pracovali

jste někde jeden rok. Tato skutečnost mi ale nenašeptává,

že jste tak talentovaní, že danou firmu neustále přerůstáte.

Naopak – ukazuje mi, že nemáte dostatek disciplíny, abyste

mohli spatřit, jak se vaše učící křivka zdárně blíží ke konci.

Než plně ovládnete novou důležitou schopnost, trvá to ko-

lem dvou až tří let. Dopřejte si alespoň takovou dobu, než se

rozhodnete skočit přes palubu. Jinak hrozí, že váš životopis

bude ozdoben červenými výstražnými vykřičníky, proč nebýt zaměstnán.

11) Na lidech záleží víc než na výhodách. Teď je v módě

vybrat si firmu, která člověku nabídne flexibilní pra-

covní dobu, neomezené stravování, masáže, herní míst-

nosti či firemní sportovní utkání. Toto všechno by jistě

mělo hrát svou roli, ne však takovou, jakou hraje charakter

zaměstnavatele a manažerů dané společnosti. Skvělí lídři

vám budou dobře radit a i když odejdete, bude pro vás v je-

jich firmě dlouhou dobu místo. Raději uvědoměle vsaďte na kvality lidí, pro které budete pracovat, protože tak získáte

závazek, který zdaleka předčí všechny rádoby navoněné

bonusy.

12) Na horizontu sledujte svůj profesní cíl. Často po vás bu-

dou chtít udělat věci, které nemusíte mít úplně rádi. Svou

pozornost udržujte v myšlence na budoucí výhru. Najděte

spojitost s tím, kde jste teď, s tím, kde chcete být zítra. To by

měla být ta nejsilnější pohnutka na vaší cestě. Jestliže vaše

současné povinnosti nevedou k vašemu budoucímu úspě-

chu, je čas najít si novou příležitost.

13) Nepomlouvejte, ale ozvěte se. Vychováváme generaci po-

mlouvačů. Na pracovištích tohle bývá rozšířené jako ra-

kovina. Pokud máte problémy s managementem, atmosfé-

rou v práci nebo funkcí a jí přináležejícími povinnostmi,

OZVĚTE SE. Nevytahujte své stesky a stížnůstky ani při

obědových pauzách, ani nikde jinde. Schopnost zlepšit

své okolí a svůj profesní osud získáte jen tehdy, budete-li

si schopni promluvit o tom, co je třeba změnit s člověkem, který může něco opravdu ovlivnit.

14) MUSÍTE si vybudovat lepší technický základ. To, že si na

konec životopisu pod kolonku Schopnosti přidáte „zdatný

v práci s Microsoft Officem“, už vám nebude déle stačit.

Já osobně se přikláním k vybírání lidí, kteří jsou ninjo-

vé v práci s věcmi, jako jsou Photoshop, HTML/CSS, iOS,

WordPress, Adwords, MySQL, Balsamiq a Final Cut Pro,

a přitom vůbec nezáleží na tom, o jakou pracovní pozici se

ucházejí. Pokud plánujete zůstat i nadále úspěšně zaměst-

naní, radím vám, abyste své osobnostní dovednosti také

rozšířili o nějaké užitečné pokročilé technické vědomosti.

15) Obojí je důležité: jak velikost, tak kvalita vaší sítě kontaktů.

K postupu vpřed v prostředí byznysu je mnohem důležitější

koho znáte, než co znáte. Ale to, že budete znát jen malou

skupinu lidí, i když velmi dobře, vás nevytrhne. Potkávejte

a zůstaňte v kontaktu s mnoha různými lidmi a investujte

svůj čas k rozvíjení tolika mezilidských vztahů, kolik je jen

možné. (TIP: Tady je má rada ohledně vytváření kontaktů)

16) Potřebujete alespoň tři mentory. Nejjistější cesta k úspě-

chu je napodobovat ty, kteří dosáhli toho, o co usilujete vy.

Vždy byste tedy měli mít alespoň tři lidi, které považujete

za své učitele a kteří jsou na místě, na němž jednou chcete

být také. Vedení a rady, jichž se vám takto může dostat,

jsou nedocenitelné. (TIP: „The Secret to Finding and Keep-

ing Mentors“ – „Tajemství, jak si najít a udržet mentory“) 17) Vyberte si idol a jednejte „jako kdyby“. Možná nebudete

vždy vědět, co dělat, ale váš profesionální idol ano. Čas-

to pobízím své zaměstnance, aby si vybrali nějakou osobu

byznysu, kterou nejvíce obdivují, a jednali „jako kdyby“.

Kdybyste byli ( prosím vyplňte), jak by se sebou on nebo ona

nakládali? Jaká rozhodnutí by udělali? Jak by si zorganizo-

vali den? Jak by dosáhli svých cílů? Musíte to napodobovat,

do té doby, než toho dosáhnete – takže je tedy lepší na-

podobovat osobu, která dosáhla takových úspěchů, jaké si

vůbec dovedete představit. (Velký dík Tonymu Robbinsovi

za tip)

18) Čtěte více knih, méně tweetů. Vaše generace se živí infor-

macemi z titulků a 140 znaků – všechny jdou sice formou

do šířky, avšak bez obsahu do hloubky. Kreativita, pozor-

nost a myšlení se rozvíjejí jen tehdy, jste-li nuceni číst celou

knihu – od začátku do konce. Klíče k vašemu budoucímu

úspěchu leží ve zkušenostech ostatních. Ujistěte se, že pře-

čtete jednu knihu za měsíc (ať už fikci nebo populárně na-

učnou) a vaše kariéra jen pokvete.

19) Utraťte o 25% méně, než vyděláte. Když vaše materiální

potřeby dosáhnou nebo dokonce převýší váš příjem, za-

hazujete vlastně šanci rozjet to ve velkém. Nikdy si nene-

chejte nasadit zlatá pouta (přepychové auto, drahý byt). Ra-

ději buďte ochotní a schopní brát krátkodobě o 20% méně,

jestliže to v budoucnosti může znamenat zvýšení výnosů

o 200%. Nebudete nic víc než blázni, jestliže se zřeknete

úžasné nové pracovní příležitosti, jen abyste si udrželi byť

o maličko vyšší příjem. Abyste si mohli užívat současné

životní situace, tak ať už budete vydělávat jakoukoli částku,

utrácejte o 25% méně. Je to zaručený recept na méně stresu

a možnost následovat svůj sen za jakýchkoli podmínek.

20) Vaše reputace je penězi nevyjádřitelná, nezkazte si ji. Nej-

cennější měnou, jíž v podnikání disponujete, ať uplyne jak-

koli dlouhá doba, je vaše pověst. Je to ten neviditelný klíč,

který buď otvírá, nebo zavírá dveře pracovních příležitos-

tí. Zvláště v době, kdy je vše nahráváno a zpřístupněno, si

svou reputaci musíte hlídat jako nejposvátnější poklad. Je to ta jediná věc, kterou když jednou ztratíte, už nikdy ji

nedostanete zpět.

Z anglického originálu 20 Things 20-Year-Olds Don’t Get přeložila Veronika Portešová.

Proč je generace Y nešťastná

Řekněte ahoj Lucy.

Lucy patří do generace Y, generace narozené mezi pozdními 70.

léty a polovinou 90. let. Také tvoří část kultury yuppie, která je

této generace součástí.

Pro yuppie ve věkové kategorii generace Y mám vlastní ter-

mín: říkám jim Hlavní postavy a Výjimeční Yuppies Generace Y,

neboli HVYGY. Člověk, patřící do HVYGY, je speciální případ

yuppíků, tedy těch, kteří si myslí, že hrají hlavní roli v nějakém

výjimečném příběhu.

Lucy si tak užívá svůj život HVYGY a je moc ráda, že je právě

Lucy. Jediný její problém tkví v následujícím:

Lucy je jaksi nešťastná.

Abychom přišli na kloub tomu proč, potřebujeme si napřed defi-

novat, co člověka činí šťastným, nebo nešťastným. Toto znázor-

ňuje jednoduchá formulka:

STĚSTÍ = SKUTEČNOST – OČEKÁVÁNÍ

Abychom si dali věci do souvislostí, připojíme do diskuse i Lu-

cyiny rodiče:

Lucyini rodiče se narodili v 50. letech, jsou to tedy babyboo-

mers. Byli vychováváni Lucyinými prarodiči, členy G. I. neboli

tzv. „největší generace“, jež vyrůstala v průběhu Velké deprese,

bojovala v 2. světové válce, a rozhodně nepatřila mezi HVYGY.

Lucyini prarodiče z doby Velké hospodářské krize byli posedlí

ekonomickým zajištěním a vychovávali její rodiče k tomu, aby

si vybudovali praktické a zajištěné kariéry. Chtěli, aby profesní

dráha jejích rodičů zahrnovala zelenější trávu, než jakou dispo-

novali oni sami a Lucyiny rodiče vedli k obrazu takové práce,

která by vynášela a byla stabilní.

Učili je, že neexistuje nic, co by je mohlo zastavit od získání

kousku šťavnatého a zeleného trávníku, ale aby se jejich před-

stava mohla naplnit, budou tomu zároveň muset věnovat mnoho

let tvrdé práce.

Poté, co konečně vyrostli z nesnesitelných hippíků, pustili se

Lucyini rodiče do svých vlastních kariér. A jak 70., 80., a 90. léta

ubíhala, svět vkročil do časů nebývalého hospodářského blaho-

bytu. Lucyiným rodičům se dařilo lépe, než čekali. To způsobilo,

že se cítili spokojeně a optimisticky.

Protože Lucyini rodiče získali jednodušší a šťastnější životní

zkušenosti než jejich rodiče, Lucy byla vychovávána s optimis-

tickým pohledem na svět a s představou, že svět je plný neome-

zených možností. A tímto způsobem nebyla vychovávána pouze

ona. Babyboomers v celé zemi a po celém světě říkali svým dě-

tem generace Y, že mají možnost stát se čímkoli na světě, čímž

jim hluboko do psychiky zabudovávali identitu výjimečnosti

jejich budoucnosti, a to až do takové míry, že této generaci už

zelený trávník, o kterém snili její rodiče, nestačí. Trávník, který

je HVYGYů hodný, má totiž květiny.

To nás vede k prvnímu faktu o HVYGY:

HVYGY jsou prudce ambiciózní

HVYGY od své kariéry potřebuje mnohem víc, než zelený lán

blahobytu a bezpečí. Pravdou je, že zelený lán pro HVYGY není

dost, není ničím výjimečný či jedinečný. Tam, kde babyboomers

chtěli prožívat americký sen, HVYGY chtějí prožívat svůj vlastní

osobní sen.

Cal Newport poukazuje na to, že fráze „následuj svou vášeň“ se uchytila teprve v posledních dvaceti letech, v souladu s nástro-jem Google’s Ngram viewer, který ukazuje, jak často se v daném časovém okamžiku v anglickém tisku objevuje určitá fráze.

Ngram viewer také ukazuje, že sousloví „zabezpečená kariéra“

vyšlo z módy a na jeho místo nastoupila „naplňující kariéra“.

Aby nedošlo k nedorozumění, je třeba říci, že HVYGY hleda-

jí ekonomický blahobyt stejně jako jejich rodiče, ale oni ještě

k tomu chtějí být svou prací naplněni a přemýšlejí o ní takovým

způsobem, který jejich rodičům nepřišel příliš důležitý. Ale děje

se ještě něco dalšího. Zatím, co se kariérní cíle celé generace Y

staly mnohem specifičtější a ctižádostivější, Lucy se v průběhu

dětství vštěpovalo ještě jedno poselství: JSI VÝJIMEČNÁ. („spe-

cial“ pozn. red.)

A tohle by mohl být dobrý moment ke zmínce druhého faktu

o HVYGY:

HVYGY jsou poblouzněni iluzemi

„Samozřejmě“ učili Lucy, „každý půjde a nalezne nějakou napl-

ňující práci, ale JÁ jsem výjimečně úžasná a proto má kariérní

a životní cesta bude vyčnívat nad všechny ostatní.“ Takže k celé

generaci, jež má neohrožený cíl získat kariérní lán květin, si ješ-

tě každý HVYGY zvlášť myslí, že zrovna on nebo ona je předur-

čen k něčemu ještě většímu – že na jeho květinovém lánu bude

navíc třpytící se jednorožec.

Takže proč že jsou poblouznění? Protože všichni HVYGY si my-

slí, že patří do definice slova speciální:

Z čehož vyplývá, že většina lidí tedy výjimečná není, jelikož

jinak by to slovo nic neznamenalo.

A dokonce i teď si HVYGY, jež tohle čte, říká: „Jasně, dobrý po-

střeh, ale… já skutečně patřím mezi ty výjimečné.“ A tohle je ten

problém.

Druhé zklamání, jež HVYGY prožije, se týká vstupu na pracov-

ní trh. Zatímco Lucyini rodiče očekávali, že mnoho let tvrdé

práce nakonec povedou ke skvělé práci, Lucy pokládá úžasnou

kariéru pro někoho tak mimořádného jako ona za samozřejmou,

takže to pro ni znamená jen otázku času a výběru směru, kte-

rým se bude chtít vydat. Její předpracovní očekávání vypadají

nějak takhle:

Naneštěstí je tady taková jedna legrační věc o světě – není to tak

jednoduché místo k žití, jak se na první pohled zdá – vybudovat

si kariéru je vlastně docela těžké. K vybudování velké profesní

dráhy je potřeba mnoha let krve, potu a slz (a to se týká i té,

která žádné květiny, ani jednorožce ani nezahrnuje), a dokonce

i ti nejúspěšnější lidé v časných či polovičních dvacátých letech

života, dělají takové úžasné věci jen zřídkakdy.

Ale HVYGY to prostě jen tak nepřijmou.

Paul Harvey, profesor na University of New Hampshire a odbor-

ník na HVYGY, vyzkoumal ,že generace Y má „nereálná očeká-

vání a odpor k přijímání kritické zpětné vazby“ a také „nafouk-

nutý pohled na sebe sama“. Říká, že pro lidi s vyvinutým smy-

slem k oprávnění, jsou nenaplněná očekávání velkým zdrojem

frustrace. Často se cítí mít oprávnění na určitou úroveň respek-

tu a odměn, které ovšem nesou v souladu s jejich skutečnými

snahami a schopnostmi, takže se jim tohoto respektu a odměn