Aleksander Nawrocki

Hlohový náhrdelník

Doc. PhDr. Libor Martinek, Ph.D.

ISBN 978-80-88463-23-8 (pdf)

ISBN 978-80-88463-24-5 (ePub)

ISBN 978-80-88463-25-2 (mobi)

O autorovi

Aleksander Nawrocki se narodil 15. 9. 1941 v Bartnikách u Przasnysze (Polsko), zemřel 1. 5. 2022.

Básník, prozaik, literární kritik, překladatel z ruské, bulharské, francouzské, anglické, finské, maďarské, ukrajinské, rumunské a srbské literatury.

Vystudoval polonistiku, hungaristiku a etnografii na Varšavské univerzitě, studoval rovněž v Maďarsku. Byl zaměstnán v Maďarském informačním a kulturním středisku ve Varšavě, později byl redaktorem časopisů a vydavatelství, od roku 1991 až do odchodu do důchodu působil jako pedagog ve školství ve Varšavě, kde také dlouhodobě žil.

Od roku 1992 byl majitelem Knižního nakladatelství IBiS, od roku 1998 byl šéfredaktorem časopisu Poezja Dzisiaj, v letech 2013–2018 vydával čtvrtletník Liry Dram. Jako vydavatel zejména současné literatury připravil k vydání mj. čtyřdílný soubor Poezja polska – antologia tysięclecia, kde se objevila rovněž poezie několika polských básníků z českého Těšínska, s nimiž spolupracoval i jako vydavatel (například v roce 1994 vydal román Wilhelma Przeczka Kazinkowe granie). Byl organizátorem Světových dnů poezie UNESCO, během nichž se vynikajícím básníkům uděluje cena Laur UNESCO.

V 60. letech 20. století byl spoluorganizátorem Klubu básníků anarchistů na varšavských kolejích „Na Kického“, působil ve Fóru básníků a v Konfederaci Nového romantismu. Vydal sbírky poezie Rdzawe owoce (1966, Rezavé ovoce), Obecność (1969, Přítomnost), po skončení období zákazu publikování vydal sbírky poezie Niebo cwałuje boso (1978, Nebe cválá naboso), Rokitne szczęście (1983, Jívové štěstí), Głogi (1984, Hlohy), Za wczesny śnieg (1986, Předčasný sníh), Widły śmiechu (1987, Vidle smíchu), sbírky povídek Święci ze snów i jarów (1977, Svatí ze snů a roklí), Nie twoje srebrniki (1988, To nejsou tvoje stříbrňáky), črty Szamanizm i Węgrzy (1988, Šamanismus a Maďaři), Jak zamordowano Imre Nagya (1990, Jak byl zavražděn Imre Nagy) aj.

Sbírka poezie Aleksandra Nawrockého Hlohový náhrdelník představuje kompletní překlad jeho polské sbírky Dla zakochanych (1996, Pro zamilované) z edice vydavatelství IBiS Najpiękniejsze wiersze (Nejkrásnější básně), v níž byly dosud vydány milostné básně polských klasiků – Krzysztofa Kamila Baczyńského, Konstantyho Ildefonse Gałczyńského, Bolesława Leśmiana, Adama Mickiewicze, Marie Pawlikowské-Jasnorzewské, Haliny Poświatowské, Kazimierza Tetmajera-Przerwy, Juliusze Słowackého atd.

Libor Martinek

Dopis pro…

Jsi mojí i cizí kalinou,

divoká chrpa i bezbranná frézie,

tvé jaro se ve mně sklání,

tvá radost – sokol na čistém nebi.

Běžíš ke mně a míjíme se,

píšeš dopisy na mou adresu – sobě;

kdo si tě vymyslel v běloperém smíchu,

kdo tě ztratil – na rozcestích žalu?

Potoky se odívají do tvých snů,

v tvých očích muži stříbrem prokvétají;

musíš vyjmout nebe z ranní rosy,

aby se můj spánek nebránil jako vlk.

Jsi ta, jíž nosím roztrhané svátky,

jsi ta, jejíž bolestí září má slova,

jsi ta, kterou nenahradí žádná z žen,

proto jsi navždy má.

Barbora

Své jméno jsi vložila mezi brusinky,

tvůj úsměv – díky vřesům voní srnám,

k nemocné višni vedeš kněze

a vlkovo vytí zasazuješ do stříbra.

Palma se k tobě svátečně lísá,

lotr rozbíjí džbán a prchá –

trpělivě sbíráš střepy, aby

den se mohl zamyslet v krásné mozaice.

Všichni odcházejí, ty maluješ sníh,

pavouka, který byl dokonce hvězdou,

kladeš na dlaň, abys naslouchala nebi,

až jaro včera puklo ve stéblech

a král přikázal dešťům obléknout nach.

A já jsem shodil svou ježčí pelerínu,

zakopal jsem tesáky pod dubový úsvit,

když jsem – spolu se šťávou skrytých brusinek –

tvé granátové jméno vypil.

Cecílie

Svatá Cecílie od uschlých bylin,

svědomí moře, neděle ptáků,

bedry vystrkáváš z chlapců muže,

sama jak oltář – v darovaném nebi.

Můj spánku bezesný, krůpěji hudby

na červencové mezi, kam tak utíkáš?

Utíkáš před láskou do svatosti,

nebo ses polekala Kristovy tváře?

Štěrkové ticho splétá tvé kroky.

Toužíš po lásce, ale poslušná jsi Boha,

On tě vede do chrpového pekla

a daruje hlohový náhrdelník.

A když se rozrušíš, neutrhne květinu,

ani neosladí krev lesních jahod,

ale tvou cestu zbaví záře

a tvou tvář zakleje do staré ikony.

Table of Contents

O autorovi (Libor Martinek)

Dopis pro…

Barbora

Cecílie