Daria Galant

Slovanská siréna

slovenský překlad

Libor Martinek

ISBN 978-80-88463-56-6 (pdf)

ISBN 978-80-88463-57-3 (ePub)

ISBN 978-80-88463-58-0 (mobi)

Úvod: O svojom umení

Ide o neobvyklú básnickú zbierku. Jej neoddeliteľným prvkom je sústredené cítenie a prežívanie. A zároveň pozdvihnutie hlavy a pohľad na život – ako na ľudskú bytosť. Hrdú a uvedomujúcu si svoju ľudskosť.

Poéziu vkladám nielen do slov básní, ale aj do mentálneho priestoru. Veľa básní vzniká v mojich predstavách ako minimalistická forma (niečo ako haiku) a zotrváva tam. Ako kontemplácie. Nepíšem ich. Sú abstraktnou formou lyriky, totálnou a momentálnou abstrakciou. Žijú len chvíľu, niekedy deň, niekedy niekoľko dní a niekedy okamih, ktorý je premýšľaním, uvažovaním o tomto rozjímaní. A – ako predstavenia v divadle – sú prchavé, miznú. Avšak častejšie len premýšľam. Verím však, že moja myseľ je dobrým miestom pre túto básnickú abstrakciu a že k nej patrí. Rovnako ako film patrí audiovizuálnej technike a maliarstvo technike vizuálnej.

Obrázky pre moje literárne diela, asambláže pre rozprávky, eseje a žurnalistiku, ktoré píšem, sú tiež formou písania poézie. Neskladám ich a nemaľujem – podľa môjho súdu. Nedokážem ani odpovedať na otázku čitateľov alebo príjemcov mojej práce: či som ich namaľovala, pretože sa s maľbou nestotožňujem.

Hovorím a myslím na túto udalosť ako na písanie. A môžem len odpovedať: „Áno, napísala som to.“ Preto píšem svoje obrazy, fotografie, priestorové formy a tiež píšem svoje filmy. Táto aktivita je výlučne doplnkom mojej literatúry. Neexistuje sama pre seba a sama osebe, hoci prechádza prirodzeným delením na úrovni expozície a kontaktov s príjemcom. Filmy sú premietané na filmových projekciách alebo vysielané v televízii, knihy na literárnych stretnutiach a v kníhkupectvách a vizuálne formy, tj. obrazy a niekedy dokonca fotografie, na vernisážach. Nemám na to žiadny vplyv, ale kedykoľvek je to možné, snažím sa ukázať svoju prácu ako integrálny celok. 

Pretože toto všetko je pre mňa jedným – literatúrou. Niekde sa hlboko spája s mojou mysľou, ktorá vytvára a ukladá práve vybavené básnické abstrakcie. A potom sa ich stopa zhmotní vo filmovom obraze, básni, príbehu, románovom prvku, farbe v obraze, určitom fragmente vety, niekedy len v jednom slove.

Na účely publikácie v Slovanskej siréne¹ som sa pokúsila tieto myšlienky pomenovať a termín, ktorý ilustruje tento proces v deň vzniku úvodu tejto knihy, je poetry inside („poézia vo vnútri“). Využijem ho na jednoduchšie vysvetlenie tvorivých činností, ktoré prebiehajú v literatúre, ktorú píšem. V Slovanskej siréne písanej mnoho rokov (od roku 2000), preto existujú básne s názvom Panstvo vetrov (pol. Dwór Wiatrów; román vyšiel v roku 2016) s podtitulom Pieseň pre Ariadnu, alebo báseň Neobvyklosť z románu Jadwiga, ktorá je napísaná na úrovni abstrakcie (veľmi podrobne, je jednoducho vytvorená) a zachováva moju myšlienku. Mohla by som tiež viac napísať o románoch a knihách, ktoré sú na abstraktnej úrovni už napísané a uložené v tejto konkrétnej knižnici, ktorou je moja myseľ, ale v úvode práve tejto knihy sa zameriam iba na básnickú abstrakciu (poéziu vo vnútri). Okrem poézie obsahuje Slovanská siréna aj dojmy, príbehy, popis toho, čo v mojom systéme tvorby je taktiež poézia a úzko súvisí s konkrétnymi dielami. Pripomínam ľudový folklór, ktorý je mi veľmi drahý, ku ktorému vždy pristupujem s veľkou citlivosťou a jemne pripomínam recipientom literatúry a umenia, že práve jemu vďačíme za našu predstavivosť. Tento folklór úplne pretváram prostredníctvom svojej predstavivosti, domýšľam ho, dolaďujem, dopĺňam vlastnou citlivosťou. Nemá preto etnografický, ale literárny význam. Hoci sa stávalo, že mnou vymyslené javy a postavy začali žiť v legende o danom mieste alebo v určitých situáciách, vstupovali do priestoru existencie. Ako to poznám? Niektoré z mojich príbehov mi rozprávali o mnoho rokov neskôr ľudia, s ktorými som sa stretla prvýkrát, ako kultúrne dedičstvo miesta a hodnotu rozprávkového podobenstva. To je pravdepodobne úlohou literatúry...

Daria Galant 

Olchowe Łąki / Statok Długosiodło 

apríl 2017

Chcela som byť tvoja

Chcela som byť tvoja

dýchať tvojím telom

Hľadať

Teba

V časovej vzdialenosti

Hrať sa s tebou s tebou celým

Šepkať vo vlnách zabudnuté slová

Chcela som

Dôverovať

Neohraničene – modro

Ako more a voda

zaguľatenému priestoru

Chcela som...

Mať ťa v sebe – na obežných dráhach

Na očiach – ako bielko

Na perách – ako grimasu

Chcela som

Ísť po cestách eufórie

Šedé farby tkať

ako dúhu

Chcela som...