MYSLETE VELKORYSE

Toto dílo bylo poprvé vydáno pod názvem The Magic of Thinking Big v nakladatelství Prentice-Hall, Inc., v Englewood Cliffs v New Jersey.

The Magic of Thinking Big

Copyright © 2014 by David J. Schwartz

Translation © Blanka Pscheidtová

ISBN 978-80-242-8675-4

Obsah

KAPITOLA 1 Věřte v úspěch, a budete jej mít

KAPITOLA 2 Překonejte nemoc zvanou „hledání výmluv“

KAPITOLA 3 Vybudujte si sebedůvěru a zbavte se všech strachů

KAPITOLA 4 Jak docílíte velkorysého a velkého myšlení

KAPITOLA 5 Jak dosáhnete tvořivého myšlení

KAPITOLA 6 Jste tím, co si o sobě myslíte

KAPITOLA 7 Zvolte si správné okolí a cestujte životem v první třídě

KAPITOLA 8 Záleží na správném postoji

KAPITOLA 9 Posuzujte správně ostatní lidi

KAPITOLA 10 Udělejte z aktivity zvyk

KAPITOLA 11 Jak změníte porážku ve vítězství

KAPITOLA 12 Stanovte si cíle, které podpoří váš růst

KAPITOLA 13 Naučte se myslet jako vůdčí osobnost

EPILOG Jak zapojíte magickou sílu velkorysého myšlení

PRO DAVIDA

Náš šestiletý syn David si připadal hrozně velký, když se loučil s mateřskou školou. Zeptal jsem se ho, čím by chtěl být, až bude dospělý. David se na mě chvíli přemýšlivě díval a pak odpověděl: „Chci být profesorem, tati.“

„Profesorem? Profesorem čeho?“ zeptal jsem se.

„Víš, tati,“ řekl, „myslím, že chci být profesorem štěstí.“

Tato kniha je věnována Davidovi, chlapci s tak velkolepým cílem, a jeho matce.

Moudrý muž je pánem svého ducha,

blázen je však jeho otrokem!

Publius Syrus

MÍSTO PŘEDMLUVY

Co vám tato kniha může dát

Myslete „velkoryse“

Jaký smysl a účel má tato kniha? Proč vám předkládám tak obšírný rozbor zázračného působení velkorysého myšlení?

Dovolte mi, abych vám krátce vylíčil zážitek, který byl pro mě rozhodující: Před několika lety jsem se zúčastnil shromáždění obchodních zástupců, které na mne hluboce zapůsobilo. Šéf marketingu příslušného podniku vypadal velmi napjatě, protože chtěl přítomným spolupracovníkům něco objasnit. Vedle něj stál na pódiu nejlepší zástupce firmy. Během právě končícího obchodního roku vydělal skoro pětadvacet tisíc dolarů, zatímco příjmy jeho kolegů se pohybovaly kolem pěti tisíc dolarů.

Šéf marketingu vybídl přítomné: „Prohlédněte si Harryho důkladně! Má Harry něco, co vy nemáte? Harry vydělal pětkrát víc, než je průměr, ale je pětkrát chytřejší? Ne, není. Pracoval Harry pětkrát víc než vy, vážení pánové? Ne, naopak: bral si volno častěji než mnozí z vás. Je Harryho obvod lepší? Opět musím říci, že ne. Počet zákazníků je ve všech obvodech přibližně stejný. Dosáhl Harry lepšího vzdělání? Je zdravější? Opět nikoliv. Harry je tak průměrný, jak je to jen možné…, s jednou výjimkou: rozdíl mezi Harrym a vámi je v tom, že on přemýšlí pětkrát ‚velkoryseji‘ než vy.“ Pak vysvětlil, že úspěch je určován mnohem více „velikostí“ lidského myšlení než „velikostí“ lidského rozumu.

Tato myšlenka mě fascinovala. Začal jsem pozorovat lidi a hovořit s nimi, abych vypátral, co se za úspěchy všeho druhu skutečně skrývá. Odpověď se začínala stále zřetelněji rýsovat. Jeden případ za druhým dokazoval, že výše bankovního konta, velikost štěstí nebo rozměr spokojenosti člověka závisí na „velikosti“ jeho myšlení. Velkorysým nebo „velkým“ myšlením docílí člověk účinků, které skutečně hraničí se zázraky.

„Když je vliv velkorysého myšlení tak působivý, proč tak nepřemýšlí každý?“

Tato otázka je mi často kladena. Myslím, že znám odpověď: naše myšlení je určováno způsobem myšlení našeho okolí. A tento způsob je často úzkoprsý a malicherný, místo aby byl široký a velkorysý. Tak se musí většina z nás denně střetávat s lidmi, jejichž myšlení je formováno omezeností. A když slyšíme věty

„Co se má stát, ať se stane“, „Je třeba brát věci tak, jak přicházejí“ nebo tvrzení, že člověk nemůže svou cestu určovat sám, neboť je předurčena osudem, a že je třeba raději zapomenout na sny (o hezkém domově, o lepším životě), pak to všechno už nemá s myšlením téměř nic společného.

Kdo by neznal úsloví, že úspěch musí být draze zaplacen? Jako by bylo nutné prodat svou duši, vyřadit svědomí, vzdát se svého žebříčku hodnot, abychom mohli stanout na vrcholu? Ve skutečnosti nemusí být úspěch vůbec zaplacen – zcela naopak: Každý krok kupředu přináší zisk.

Objevte zázračnou sílu svého myšlení

Nenechme hovořit průměrnost, ale orientujme se raději na velké myslitele světových dějin, například na Davida, který řekl: „Jak smýšlí člověk v nitru srdce, takový skutečně je.“ Nebo si vzpomeňme na úžasně prozíravá slova Williama Shakespeara: „Samo od sebe není nic dobré nebo špatné, teprve myšlení ho takovým dělá.“

Ale jak víme, že měli velcí myslitelé pravdu? Jaké jsou pro to důkazy? To jsou oprávněné otázky, je na ně však lehká odpověď. Nepopiratelné důkazy nám poskytují ti neobyčejní lidé, kteří svými úspěchy, velkolepými výkony a štěstím naznačují, že velkorysost myšlení skutečně působí zázraky.

Jednoduché postupy, které jsou objasněny na následujících stránkách, nejsou v žádném případě nevyzkoušenými teoriemi nebo názory a domněnkami jednotlivých osob. Jedná se spíš o osvědčená pravidla chování, přizpůsobená a univerzálně použitelná v různých životních situacích, která jsou vždy funkční, dokonce působí přímo zázračně.

Už samotná skutečnost, že čtete tyto stránky, dokazuje váš zájem o větší životní úspěch. Chtěli byste dosáhnout vysokého životního standardu; přáli byste si, aby vám tento život poskytl všechny dobré věci, které si zasluhujete. Zájem o úspěch je cenná vlastnost.

Máte ještě další cennou vlastnost. Držíte v rukou tuto knihu a tím dokazujete, že máte tolik moudrosti, abyste pátrali po nástrojích, které vám pomohou dosáhnout vašich cílů. Když něco budujeme – například mosty nebo auta –, potřebujeme k tomu nástroje. Mnoho lidí při svých snahách o úspěšnější život zapomíná, že i knihy mohou být cennými pomocnými nástroji.

Myslete velkoryse – ve velkém záběru – a povedete velkolepý život. Váš život bude bohatý a plný štěstí, úspěchů, příjmů, přátelství, respektu a uznání.

Ale už dost slibů! Objevte teď hned, jak můžete své myšlení přetvořit v zázračnou sílu. Začněte svou objevnou cestu s myšlenkou velkého britského státníka Benjamina Disraeliho: „Život je příliš krátký, než aby byl bezvýznamný.“

Jednotlivé klíče k vašemu úspěchu

V každé z následujících kapitol najdete tucty praktických, účelově orientovaných rad, technik a principů, které vás přenesou do polohy, v níž budete schopni využít sílu „velkorysého“ myšlení a uspokojit tak svou touhu po úspěchu, spokojenosti a štěstí. Každá technika bude objasněna příkladem ze skutečného života. Dozvíte se mezi jiným:

jak nastoupit cestu k úspěchu silou víry;

jak docílit úspěchů vírou v úspěch;

jak produkovat pozitivní myšlenky;

jak se stát imunními proti rozšířené nemoci zvané „hledání výmluv“;

jak poznat, proč je vaše myšlenkové bohatství důležitější než pouhá chytrost;

jak používat mozek k myšlení, a ne pouze jako zásobárnu faktů;

jak používat techniku aktivity k překonání strachu a k budování důvěry;

jak vyškolit paměť, aby posilovala vaši sebedůvěru;

jak se zbavit strachu z jiných lidí;

jak posílit sebedůvěru, když budete dohlížet na své svědomí;

jak poznat, že velikost vašeho myšlení je mírou vašeho úspěchu;

jak pochopit svou skutečnou velikost a odhalit své přednosti;

jak ignorovat maličkosti a koncentrovat se na důležité věci;

jak zapojit tvořivé myšlení, abyste našli lepší cestu ke splnění svých úkolů;

jak rozvinout svou tvůrčí sílu pevnou vírou v proveditelnost věci;

jak rozšířit své myšlení a povzbudit svůj rozum;

jak si osvojit způsob myšlení významných osobností;

jak přivyknout postoji, díky němuž dosáhnete cíle;

jak objevit sílu pravého nadšení;

jak vydělat víc peněz tím, že nade vše postavíte službu;

jak získat podporu ostatních lidí správným postojem vůči nim;

jak si osvojit techniku spočívající v tom, že budete o druhých smýšlet jen dobře;

jak myslet velkoryse i tehdy, když prohrajete nebo utrpíte nezdar;

jak udělat z aktivity zvyk a přitom příliš dlouho nečekat na příznivé podmínky;

jak zúročit kouzelné slůvko „teď“;

jak něco získat z každého nezdaru;

jak využít sílu konstruktivní sebekritiky;

jak odstranit nedostatek odvahy tím, že v každé situaci najdete dobrou stránku;

jak určit podle plánu desetiletý cíl;

jak si vytyčit cíle, které vám pomohou k úspěchu a k delšímu životu;

jak dosáhnout vytčených cílů za pomoci „třicetidenního průvodce“;

jak zapojit nejvyšší sílu myšlení;

jak velkoryse myslet v nejkritičtějších životních situacích.

KAPITOLA 1

Věřte v úspěch, a budete jej mít

Víra hory přenáší

Úspěch obsahuje mnoho nádherných, pozitivních věcí: úspěch znamená osobní spokojenost, uznání, hezký domov, dovolenou, cestování, nové věci, finanční jistotu, pro vaše děti dobrý start do života. Úspěch znamená svobodu a zbavuje starostí, strachu, zklamání nebo chybných kroků; úspěch znamená sebeúctu, rostoucí životní štěstí a uspokojení; úspěch ale také znamená, že můžete podporovat lidi, kteří jsou na vás závislí. Úspěch je velkým životním cílem!

Každý člověk si přeje dosáhnout úspěchu, přeje si užívat příjemných stránek, které život nabízí, a nikdo se necítí dobře jako druhořadý a nejde rád druhořadými cestami. Pokuste se být prvotřídní!

Jednou z největších moudrostí o úspěchu je výrok z bible, který praví, že víra hory přenáší.

Věřte z nejhlubšího srdce, že můžete přenést horu, a dokážete to! Není mnoho lidí, kteří jsou přesvědčeni o své schopnosti přenášet hory, proto je tak málo lidí skutečně přenáší.

Ale s vírou můžete horu přenést. Vírou v úspěch můžete úspěchu dosáhnout. Na síle víry není nic magického nebo tajuplného.

Věřte, a okamžitě poznáte, že skálopevné přesvědčení o proveditelnosti určitého záměru vytvoří sílu a dodá vám schopnosti a energii – faktory, které poslouží k uskutečnění vašich cílů. Budete-li pevně věřit, že něco umíte a můžete, vynoří se i odpověď na otázku „jak“.

Každý den začínají mladí lidé na celé zeměkouli pracovat ve svých prvních zaměstnáních. Všichni „si přejí“ dospět jednou k vrcholu. Ale většina z nich nemá víru, která je potřebná k dosažení té nejvyšší příčky. Proto se také až nahoru nedostanou. Protože nevěří na možnost vzestupu, nevšimnou si schodů, které vedou do výšek. Jejich chování je a zůstane chováním „průměrných lidí“. Ale jistá menšina mladých lidí skutečně věří ve svůj úspěch. Jejich postoj říká: „Dostanu se nahoru“. A díky své neochvějné víře dosáhnou špičky. Protože jsou přesvědčeni, že budou mít úspěch a že vzestup do vrcholné pozice je možný, tito mladí lidé pozorují chování starších šéfů a manažerů. Učí se od úspěšných lidí nahlížet na problémy a rozhodovat, jednoduše řečeno: pozorují jednání úspěšných lidí.

Jeden můj mladý známý se před několika lety rozhodl, že převezme zastoupení firmy s obytnými vozy, ačkoliv ho mnozí varovali a tvrdili, že tento obchod nemůže prosperovat.

Úspory mladého muže obnášely sotva tři tisíce dolarů. Podle varovných hlasů byla potřebná mnohonásobně vyšší minimální investice.

„V této oblasti panuje tvrdá konkurence,“ říkali mému známému. „Kromě toho nemáte žádné praktické zkušenosti s prodejem obytných vozů, nemluvě o vedení obchodu.“

Mladý muž ale nenechal vírou ve své schopnosti otřást. Přiznal otevřeně, že má skutečně málo kapitálu i zkušeností a že konkurence je velká. „Všechny mé průzkumy však dokazují,“ říkal, „že výroba obytných vozů poroste. A svou konkurenceschopnost jsem prozkoušel. Vím, že umím prodávat obytné vozy lépe než kdokoliv z našeho města. Počítám s tím, že udělám nějaké chyby, ale brzy prorazím.“

A to také udělal. Nestálo ho mnoho námahy sehnat kapitál. Svou skálopevnou vírou, že bude v branži úspěšný, získal důvěru dvou investorů. A díky svému neochvějnému přesvědčení dosáhl „nemožného“: jeden výrobce obytných vozů mu přenechal několik aut bez jakékoliv platby.

V prvním roce prodal vozy za víc než milion dolarů.

„Příští rok počítám s obratem ve výši dvou milionů,“ říkal.

Víra, silná víra přiměje ducha, aby našel cesty a prostředky k uskutečnění předsevzetí. A vaše víra v úspěch způsobí, že vám budou důvěřovat i ostatní.

Kdo věří, že může přenášet hory, ten to skutečně dokáže. Kdo si myslí, že nemůže, ten skutečně nemůže. Víra produkuje sílu k provedení.

Víra ovlivňuje v naší moderní době dokonce daleko víc než „jen“ přenášení hor. Tím nejdůležitějším – skutečně rozhodujícím – prvkem při výzkumech vesmíru je víra, že tento prostor je ovladatelný. Bez neochvějné víry, že cesta do vesmíru je možná, by vědci neměli odvahu, zájem ani nadšení potřebné k tomu, aby mohli ve své práci pokračovat. A víra, že je rakovina léčitelná, otevře nakonec cestu k jejímu léčení.

Věřte ve vítězství, a dosáhnete ho

Víra v nadprůměrné výsledky je hnací silou, která je v pozadí všech velkých knih, divadelních kusů, uměleckých děl všeho druhu a všech objevů. Víra v úspěch pohání všechny obchodníky, všechny politické a církevní organizace. Víra v úspěch je tou základní, absolutně nepostradatelnou vlastností úspěšných lidí.

Věřte skutečně, že můžete mít úspěch, a budete ho mít!

V průběhu let jsem hovořil s mnoha lidmi, kteří ve svém obchodním podnikání nebo v různých jiných pracovních profesích ztroskotali. Slyšel jsem mnoho zdůvodnění a omluv. Pozoruhodné však byly věty tohoto druhu: „Upřímně řečeno, vlastně jsem nevěřil, že by to mohlo dobře dopadnout.“ – „Byl jsem nesvůj, už když jsem začínal.“ – „V podstatě mě nezdar nepřekvapil.“

Kdo si myslí „No dobře, zkusím to, ale nevěřím, že to půjde dobře“, ten už sám přivolává neúspěch.

Nevíra je negativní síla! Když se ve vědomí usadí pochybnosti a nevíra, rozum si vymyslí důvody, které je podpoří. Za většinu nezdarů jsou totiž zodpovědné pochybnosti, nevíra nebo falešná přání úspěchu. Když se myšlenka na ztroskotání jednou dostane do vědomí, pak určitě ztroskotáte. Věřte však ve vítězství, a do sáhnete ho.

Věřte, že jste lepší

Jistá mladá autorka románů mi vyprávěla o svých spisovatelských ambicích. Řeč nakonec přišla na jednoho z jejích slavných kolegů.

„To je velký spisovatel,“ říkala, „já nemohu pochopitelně ani zdaleka dosáhnout takových úspěchů jako on.“

Autorčin postoj mě zklamal, protože dotyčného spisovatele znám. Není ani významně chytrý, ani zvlášť bystrý a nevyniká ani v jiných směrech. Pouze jeho sebedůvěra je výrazná. Tato vlastnost, která pozitivně posiluje jeho vědomí, mu umožňuje optimálně ztvárňovat myšlenky a tím dosahovat výkonů, které mu přinášejí uznání a úspěch.

Dívejte se na tyto vůdčí osobnosti, pozorujte je a studujte. Neuctívejte je však, nýbrž věřte, že jste lepší. Kdo považuje sám sebe za druhořadého, dosáhne bezesporu jen druhořadých úspěchů.

Podívejte se na věc následovně: víra je termostat, který reguluje naše životní úspěchy. Pozorujte člověka, který vede průměrný život. Věří, že je méně hodnotný, dostává tedy málo. Myslí, že by velké věci nezvládl, a tak je nezvládá. Věří tomu, že je bezvýznamný, a proto všechno, co dělá, nese punc bezvýznamnosti. Postupně se chybějící sebedůvěra projeví ve vystupování, hovoru a činech tohoto člověka. Jeho sebehodnocení je stále negativnější. A protože nás ostatní vidí tak, jak se vidíme my sami, ztrácí takový člověk stále víc i uznání ze strany svého okolí.

Pozorujme teď člověka, který je na správné cestě. Věří, že je cenný, že to, co si předsevzal, dokáže, a že se mu tak dostane odpovídajícího množství pozitiv. Věří, že může splnit obtížné úkoly.

Jeho veškeré konání, jeho chování vůči ostatním, jeho charakter, jeho myšlení a názory lze vyjádřit takto: „Tady stojí znalec, významná osobnost.“

Člověk je produktem svých myšlenek. Věřte si a myslete náročně a velkoryse. Nastartujte svou cestu za úspěchem s upřímným přesvědčením, že můžete být úspěšní. Myslete velkoryse, a budete velcí!

Učiňte pro sebe sílu víry nepostradatelnou

Po přednášce, kterou jsem měl pro obchodníky z Detroitu, mě oslovil jeden z posluchačů. Představil se a řekl: „Váš výklad se mi opravdu velmi líbil. Měl byste pro mě několik minut? Rád bych si s vámi promluvil o svém osobním zážitku.“

„Ale přirozeně,“ odpověděl jsem.

„Zažil jsem něco,“ začal muž, „co dokonale koresponduje s vašimi dnešními slovy, totiž že je třeba přinutit svůj rozum pracovat pro sebe, a ne proti sobě. Ještě jsem nikdy nikomu neprozradil, jak jsem se dostal ze světa průměrnosti, ale vám bych to rád vyprávěl.“

„A já bych si to rád poslechl,“ řekl jsem.

„Ještě před pěti lety jsem se mořil ve výrobně nástrojů jako moji ostatní kolegové. Vydělával jsem podle „normálních“ měřítek docela slušně, ale mé životní poměry nebyly ideální. Náš dům byl příliš malý a neměli jsme peníze na mnoho věcí, které jsme si přáli. Moje žena si sice nestěžovala, ale v žádném případě nebyla šťastná. Já jsem byl vnitřně stále nespokojenější.

Dnes je všechno jinak. Máme krásný nový dům s velkým pozemkem a pár set kilometrů na sever chatu. Nepotřebujeme si už dělat starosti o to, jestli budeme moci poslat děti na dobrou univerzitu, a má žena nemusí mít špatné svědomí, když vydává peníze za nové šaty. Příští léto letíme celá rodina na dovolenou do Evropy. Teď skutečně žijeme.“

„A jak jste to dokázal?“ ptal jsem se.

„Použiji jednu z vašich vět, která zazněla dnes večer: ‚Zužitkoval jsem sílu své víry‘. Před pěti lety jsem se dozvěděl, že je volné místo u jedné nástrojářské firmy tady v Detroitu. Žili jsme tenkrát v Clevelandu. Rozhodl jsem se ucházet o místo v naději, že budu vydělávat o něco víc. Přijel jsem v neděli večer a přijímací pohovor se měl konat v pondělí.

Po večeři jsem se z nějakého důvodu sám na sebe rozzlobil.

‚Proč jsem jen taková průměrná nula,‘ ptal jsem se. ‚Proč se pokouším získat místo, které pro mě znamená jen nepatrný krůček vpřed?‘

Nevím dodnes, co mě k tomu přimělo, ale napsal jsem si jména pěti mužů, které jsem delší dobu znal a kteří mě daleko předstihli jak ve výši platu, tak v pracovní zodpovědnosti. Dva z nich byli bývalí sousedé, kteří se odstěhovali a převzali pěkná pododdělení, dva byli mými bývalými šéfy a pátý byl můj švagr.

Pak jsem se zeptal sám sebe, co mají mí přátelé navíc – kromě lepších míst. Byla to jejich inteligence, vzdělání, nebo snad jejich integrita? Po důkladném a upřímném zvážení jsem tyto argumenty zavrhl.

Nakonec jsem dospěl k jiné známce úspěchu: k iniciativě. Musel jsem přiznat, že v tomto bodě za svými úspěšnými přáteli zaostávám.

Už byly téměř tři hodiny ráno, ale můj rozum byl podivuhodně svěží. Spatřil jsem poprvé své nedostatky. Objevil jsem svou věčnou zdrženlivost. Pátral jsem hluboko ve svém nitru a zjistil jsem, že mi chyběla iniciativa, protože jsem si nedůvěřoval.

Ve zbývajících hodinách noci jsem poznal, jak mě ovládla nedůvěra k sobě samému a že jsem nechal svůj rozum pracovat proti sobě. Vždy jsem si zdůvodňoval, proč nemohu pokročit kupředu, místo abych si řekl, proč to jde. Dělal jsem sám sebe horším. Zjistil jsem, že toto sebepodceňování bylo ve všem, co jsem dělal, a že mi nemohl nikdo důvěřovat, když jsem nedůvěřoval sám sobě.

Dospěl jsem k následujícímu rozhodnutí: ‚Od této chvíle se přestávám cítit druhořadým člověkem a nebudu se dělat horším.‘ Ráno jsem byl ještě stále plný elánu. Během přijímacího pohovoru byla má nově nabytá sebedůvěra vystavena první zkoušce. Před cestou jsem doufal, že budu mít odvahu požadovat o sedm set padesát, nebo dokonce o tisíc dolarů ročně víc, než jsem vydělával dosud. Ale teď, když už jsem pochopil svou hodnotu, jsem sumu zvýšil na tři tisíce pět set. A dostal jsem je. Chválil jsem se, protože jsem v sobě po této dlouhé noci sebezpytování objevil hodnoty, které mě činily chvályhodnějším.

Za dva roky od nástupu do nového místa jsem si vybudoval pověst muže, který umí získat zakázky. Pak jsme prožívali recesi. Jako jeden z nejlepších dodavatelů zakázek v oboru jsem byl ještě žádanější. Moje firma byla reorganizována a já jsem získal pěkný balík akcií a dosáhl jsem podstatného zvýšení platu.“

Kdo věří sám sobě, toho budou potkávat dobré a pozitivní věci.

Naučte se zacházet

se svými pozitivními myšlenkami

Váš rozum je „továrna na myšlenky“. Její výroba je vysoká, každý den „produkuje“ ohromné množství myšlenek.

Výroba ve vaší továrně na myšlenky podléhá dvěma „mistrům“, které si nazveme „pan Vítězství“ a „pan Porážka“. Pan Vítězství řídí výrobu pozitivních myšlenek. Specializuje se na vytváření důvodů, které naznačují, proč něco umíte, něco dokážete a něčeho dosáhnete.

Druhý mistr, pan Porážka, vyrábí negativní a nepříznivé myšlenky. Je expert na zhotovování důvodů, které uvádějí, proč něco nezvládnete, proč jste slabí a neschopní.

Jak pan Vítězství, tak pan Porážka jsou velmi poslušní. Oba vás poslouchají a k jejich instruktáži stačí jen váš nepatrný pokyn. Jestliže je signál pozitivní, dává se do práce pan Vítězství. Při negativním pokynu vstupuje do akce pan Porážka.

Jestliže chcete vědět, jak oba mistři pracují, udělejte následující pokus. Nejdřív si řekněte: „Dnes je ohavný den.“ To signalizuje panu Porážkovi, že má začít vyrábět fakta, která dokážou, že máte pravdu. Vsugeruje vám, že bude špatné počasí, že obchody nepůjdou, že prodejní kvóty klesnou, že vaši spolupracovníci budou nervózní a že váš manželský partner bude mít špatnou náladu. Pan Porážka je velmi pilný: v několika okamžicích vám všechno zoškliví, a než to zpozorujete, stane se váš den skutečně ohavným.

Pak si zkuste říct: „Dnes je krásný den.“ Teď se dá do práce pan Vítězství. Vysvětlí vám, že je nádherný den, příjemné počasí, že je radost žít a že práci dnes hravě zvládnete. A vy skutečně zažijete krásný den.

Zatímco vám pan Porážka říká, že pana Müllera ke koupi nepohnete, pan Vítězství vám dokáže, že je to proveditelné. Pan Porážka vás přesvědčuje, že ztroskotáte, zatímco pan Vítězství vás ujišťuje, že budete mít úspěch.

Čím víc práce přidělíte jednomu z obou mistrů, tím silněji se bude snažit. Jestliže dostane pan Porážka více podnětů, stáhne nakonec na svou stranu celou myšlenkovou produkci a vaše myšlení se postupně stane negativním.

Propusťte pana Porážku! Nepotřebujete ho. Přece nechcete, aby vám stále připomínal, proč něco neumíte, proč jste neschopní, proč musíte ztroskotat a podobně. Pan Porážka vás k cíli nedovede!

Naproti tomu pana Vítězství zaměstnejte velmi intenzivně. Požadujte po něm, aby pracoval, jakmile vás cokoliv napadne. Ukáže vám, jak můžete být úspěšní.

Udělejte tento krok směrem k úspěchu. Je to základní, absolutně nepostradatelný krok. Věřte sami sobě, věřte, že můžete mít úspěch!

Rozvíjení síly víry

Za pomoci následujících tří doporučení si vybudujete silnou víru a postupně ji ještě posílíte:

Myslete na úspěch, nikoliv na nezdary. Nahraďte ve svém pracovním i osobním životě každou myšlenku na selhání myšlenkou na úspěch. Jestliže stojíte před obtížnou situací, musíte si myslet „Zvítězím“, ale v žádném případě „Pravděpodobně neuspěju“. Když s někým vstupujete do konkurenčního boje, myslete si „Mohu se srovnávat s nejlepšími“, a nikoliv „Ten mě hravě předstihne“. Když se vám naskýtá příležitost, řekněte si „To mohu dokázat“, a nikdy „To nezvládnu“. Přimějte se k tomu, aby víra v úspěch opanovala celé vaše myšlení. Myšlenky na úspěch podnítí váš rozum, aby vypracoval plány, které zaručí úspěch. Myšlenky na selhání ovlivňují přesný opak. Pobízejí rozum k tvorbě argumentů, které zapříčiní nezdar.

Pravidelně si připomínejte, že jste lepší, než si myslíte. Úspěšní lidé nejsou v žádném případě nadlidé. Úspěch nepředpokládá žádný supermozek. Na úspěchu není nic mystického a úspěch také nespočívá ve štěstí. Úspěšní lidé jsou obyčejní pozemšťané, kteří si pouze vypěstovali víru v sebe samé a v úspěch svých aktivit. Neopovrhujte nikdy sami sebou!

Buďte velcí ve víře. Velikost vašeho úspěchu bude určena rozpětím a velikostí vaší víry. Jestliže myslíte na malé cíle, můžete očekávat jen malé pokroky. Když si ale stanovíte vysoké cíle a budete jim věřit, dosáhnete velkého úspěchu. Připomínejte si to často, a uskutečníte velké myšlenky a velké plány.

Váš osobní vzdělávací program

Předseda dozorčí rady jednoho velkého koncernu řekl na konferenci vedoucích pracovníků: „Musíme od každého člověka, který usiluje o vedoucí pozici, požadovat absolvování osobního sebevzdělávacího programu. Nikdo nebude člověku nařizovat, že se má rozvíjet… Zda člověk ve svém specializovaném oboru zaostane, nebo vynikne, to je záležitostí jeho vnitřního nasazení. Pro vlastní rozvoj je nutné obětovat čas a práci. Každý to může vykonat jen sám pro sebe.“

Jeho připomínka byla případná a praktická. Žijte podle ní.

Osoby, které zastávají špičkové postavení v obchodě, v průmyslu, ve stavebnictví, v církevní činnosti, ve spisovatelské práci a v jiných oblastech, si takové postavení udržují vědomým a vytrvalým dodržováním plánu osobního rozvoje a růstu.

Každý vzdělávací program – a takovým programem je i tato kniha – musí splňovat tři podmínky: za prvé musí uspokojovat obsahově („co“), za druhé musí nabízet metodu („jak“) a za třetí musí ukázat, jak lze dosáhnout výsledků.

Podmínka „co“ na vaší osobní cestě k úspěchu je postavena na chování a technikách úspěšných lidí. Jak tito lidé „řídí“ sami sebe? Jak překonávají překážky? Jak získávají uznání ostatních? Jak myslí?

Podmínka „jak“ sestává z návodů pro vaše jednání. Každá kapitola obsahuje takové směrnice, které jsou prokazatelně funkční. Použijte je!

A jak je to s nejdůležitější částí vzdělávacího programu, tedy s výsledky? Krátce řečeno: Vědomé zavádění nabízeného programu vám přinese úspěch v takové míře, že to ještě teď považujete za nemožné. Jednotlivé oddíly vašeho osobního vzdělávacího programu vám přinesou bohatou odměnu: získáte ve své rodině větší uznání, budete sklízet obdiv kolegů a přátel, budete se cítit potřební a významní, budete požívat úcty, dosáhnete vyšších příjmů a vyššího životního standardu.

Svůj program budete provádět naprosto samostatně. Nikdo vám nebude nahlížet přes rameno a říkat, co máte dělat a jak postupovat. Tato kniha vám bude průvodcem, ale jenom vy porozumíte sami sobě, pobídnete se k absolvování tréninku, zhodnotíte své úspěchy a opravíte své jednání, pokud se dopustíte chyby. Budete se sami učit dosahovat větších úspěchů.

Vaše perfektní laboratoř

Máte k dispozici perfektně vybavenou laboratoř, ve které můžete pracovat a studovat. Touto laboratoří jsou lidé, s nimiž se denně setkáváte. Poskytuje vám všechny myslitelné příklady lidského jednání. Velikost vašeho poznání není ohraničená, pokud se skutečně cítíte jako vědci ve vlastní laboratoři. Pro tuto laboratoř nemusíte ostatně nic nakupovat, nemusíte platit nájem ani odvádět poplatky. Můžete ji používat bezplatně, tak často a tak dlouho, jak jenom chcete.

Jako vedoucí vlastní laboratoře budete bezpochyby chtít dělat to, co dělá každý vědec: pozorovat a experimentovat.

Nepřekvapuje vás, že většina lidí, přestože jsou obklopeni jinými lidmi, ví tak málo o příčinách lidského chování? Jen málokdo je školeným pozorovatelem. Proto je jedním z nejdůležitějších úkolů této knihy vycvičit pozorovací schopnosti, které potřebujete k proniknutí do záhad lidského konání. Po krátké době si budete klást takovéto otázky: Proč je někdo tak úspěšný, a jiný se jen stěží protlouká? Proč mají někteří lidé tolik přátel, a jiní skoro žádné? Proč lidé akceptují bez protestů něco, co jim řekne určitá osoba, a totéž odmítnou, když jim to sdělí jiná?

Podle tohoto školení se jednoduchým postupem pozorování seznámíte s cennými ponaučeními.

Zde jsou dva speciální typy, které vám pomohou stát se dobrými pozorovateli: Zvolte si pro svou zvláštní studii dva nejúspěšnější a dva nejméně úspěšné lidi, které znáte. Během četby této knihy pozorujte, jak přesně se vaši známí zde uvedených principů drží. Studium obou extrémů vám předvede, jak je důležité všímat si všeho, o čem bude řeč na následujících stránkách. Téměř každý z nás má přátele, kteří pěstují nějaké rostliny, a téměř každý z nás je slyšel říct: „Je fascinující pozorovat, jak mé květiny rostou. Podívej, jak reagují na hnojivo a vodu a jak se v posledních týdnech rozvily.“

Nepochybně je vzrušující zažít, co se děje, když člověk starostlivě spolupracuje s přírodou. Ale podstatně zajímavější je pozorovat vlastní reakce na program řízeného myšlení, který starostlivě provádíte. Velkou radost vám udělá, až pocítíte, jak den po dni a měsíc po měsíci získáváte větší sebedůvěru, jak se stáváte výkonnějšími a úspěšnějšími. Nic – absolutně nic – vám nepřinese v tomto životě větší uspokojení než vědomí, že jste na cestě k úspěchům a velkým činům. A žádná výzva se nevyplatí víc než ta, která vás nabádá udělat ze sebe to nejlepší.

Tři důležité rady

Zde jsou tři rady, které vám objasní, jak tuto knihu co nejlépe zužitkovat:

Přečtěte celou knihu, ale nečtěte ji příliš rychle. Vryjte si pečlivě do paměti každou myšlenku a každý princip, abyste přesně poznali, jakým způsobem jsou pro vás použitelné.

Věnujte pak každé kapitole týden a důkladně ji zpracujte. Dobrým cvičením je napsat si na malou kartičku shrnující princip, který je na konci kapitoly, a každé ráno si říct: „Dnes budu podle tohoto principu jednat.“ Kartičku si schovejte a několikrát denně si ji přečtěte. Každý večer přezkoumejte, jak se vám podařilo jednotlivé principy aplikovat. Slibte si, že se vám to příští den musí podařit ještě lépe.

Po týdnech, které jste jednotlivým kapitolám věnovali, byste měli knihu v průběhu roku nejméně jednou za měsíc opět pročíst. Přitom stále vyhodnocujte své výkony. Buďte stále připraveni k dalším pokrokům a k dalšímu vylepšování.

Vzdělávejte se plánovitě, to znamená podle pevně stanoveného plánu. Většina lidí se necítí tělesně dobře, když je narušován jejich normální běh dne; potřebují ke svému dobrému pocitu pravidelnost. Stanovte si proto určitou denní dobu, kterou budete školení o cestě k úspěchu věnovat.

KAPITOLA 2

Překonejte nemoc zvanou „hledání výmluv“

Staňte se imunními proti nemoci slabochů

Studujte lidi během svého vzdělávání velmi důkladně, a poznáte, jak do svého vlastního života zavádět principy přinášející úspěch.

Pokud budete své bližní pozorovat přesně, zjistíte, že neúspěšní trpí nemocí myšlení umrtvující ducha, kterou si pracovně nazveme „hledání výmluv“. Každý neschopný člověk má tuto chorobu v pokročilé formě. A mnoho lidí je jí přinejmenším napadeno.

Zjistíte, že „hledání výmluv“ je vysvětlením pro to, proč se některému člověku daří dobře, ale jiný se namáhavě protlouká. Objevíte, že čím je člověk úspěšnější, tím méně je náchylný k výmluvám.

Naproti tomu lidé, kteří nemají úspěch, ale ani žádné plány k jeho dosažení, mají pro své selhání po ruce řadu důvodů. Lidé, kteří dosahují jen průměrných výkonů, se ohánějí argumenty, proč toto nemají, tamto nemohou dělat a tímto nejsou.

Studujte život úspěšných lidí, a bude vám jasné, že všechny výmluvy, jichž používá průměrný člověk, může úspěšný člověk použít také, ale on to neudělá.

Neznám žádného skutečně úspěšného obchodníka, politika, manažera nebo podnikatele, který by se nemohl skrýt za závažnou výmluvu. Franklin D. Roosevelt by například mohl uvést své tělesné postižení, Harry S. Truman „chybějící vzdělání“ a Dwight D. Eisenhower svou srdeční chorobu.

Jako každá jiná choroba i toto „hledání výmluv“ se zhoršuje, když není správně ošetřováno. Kdo padne za oběť této nemoci myšlení, prodělá následující myšlenkový proces: „Nepostupuji kupředu tak dobře, jak bych chtěl. Co bych mohl uvést jako alibi, abych si zachoval tvář? Slabé zdraví? Nedostatečné vzdělání? Stáří? Mládí? Krizové období? Svoji ženu? Způsob, jakým mě rodiče vychovali?“

Jestliže si oběť naší nemoci slabochů jednou zvolí „dobrou“ výmluvu, už u ní zůstane. Do budoucna se na ni spolehne, aby sama sobě i druhým vysvětlila, proč se nehýbá z místa.

Prvním krokem vašeho osobního programu úspěšného myšlení musí proto být odolnost proti „hledání výmluv“, nemoci slabochů.

Tato choroba se projevuje v mnoha formách, ale nejrozšířenější přece jen jsou výmluvy na zdraví, na rozum, na stáří a na štěstí. Teď si vyzkoušíme, jak se před těmito čtyřmi formami nemoci lze chránit.

„Nejsem zcela zdráv“

Výmluvy na zdraví sahají od chronického tvrzení „Není mi dobře“ až ke specifičtější výmluvě „Trpím tou či onou chorobou“.

Na „slabé zdraví“ se v tisíci různých formách vymlouváme tehdy, když neděláme, co bychom údajně velmi rádi dělali, když nedokážeme přijmout větší zodpovědnost ani více vydělávat a nedaří se nám dosáhnout úspěchu.

Chorobou spočívající v hledání těchto výmluv trpí miliony lidí. Je tělesná slabost legitimní omluvou? Připomeňte si na chvíli úspěšné lidi, které znáte. Mohli by svou nemoc jako výmluvu použít, ale nedělají to.

Lékaři říkají jednoznačně, že mezi dospělými lidmi neexistuje „perfektní exemplář“. Každý dospělý má nějakou tělesnou vadu. To přispívá ke skutečnosti, že se lidé částečně nebo úplně vymlouvají na zdraví – ti úspěšní to však nedělají.

Vylíčím teď dva příklady, které jsou přímo exemplárními důkazy správného a chybného postoje ke zdraví.

„Nemocné srdce mladého muže“

Po jedné přednášce v Clevelandu mě asi třicetiletý muž požádal o krátkou soukromou rozmluvu. Poblahopřál mi k mé přednášce, ale pak řekl: „Obávám se, že vaše myšlenky u mě nemohou padnout na úrodnou půdu. Víte, mám nemocné srdce a musím se šetřit.“ Navštívil prý už čtyři lékaře, žádný však nezjistil, co mu vlastně schází. Pak se zeptal na mou radu. „Nevím nic o srdečních chorobách,“ odpověděl jsem, „ale mluvím-li jako laik k laikovi, udělal bych následující tři věci: Nejprve bych vyhledal nejlepšího odborníka na srdeční choroby a jeho diagnózu bych akceptoval jako definitivní. Jak říkáte, byl jste už u čtyř lékařů, a žádný na vašem srdci nic nenašel. Nechte tedy pátého doktora provést poslední kontrolu. Je docela klidně možné, že máte úplně zdravé srdce. Ale když si budete nadále dělat starosti, můžete srdeční chorobu skutečně získat. Kdo stále nějakou nemoc hledá, ten ji často přivolá.

Za druhé bych vám doporučil, abyste se obšírně seznámil s výpovědí uznávaného lékaře, který tvrdí, že na třech ze čtyř nemocničních lůžek leží lidé, jejichž choroby jsou vyvolány emocionálně. Představte si, že tři ze čtyř lidí, kteří jsou právě teď nemocní, by mohli být zdraví, kdyby se byli naučili ovládat své pocity.

Za třetí bych se rozhodl žít, dokud nezemřu.“

Objasnil jsem pak tuto radu, kterou jsem před lety dostal od jistého právníka nemocného tuberkulózou. Ačkoliv byl svou chorobou silně handicapován, nemohla ho odradit od jeho povolání, od výchovy dětí ani od skutečného užívání života. Dnes osmasedmdesátiletý advokát vyjádřil tenkrát svou životní filozofii slovy: „Budu žít, dokud neumřu, a nebudu zaměňovat život a smrt. Dokud pobývám na této zemi, budu žít. Každá minuta, kterou člověk stráví starostmi nad umíráním, je minuta, v níž by už mohl být mrtvý.“

„Mladý ventil“ nemocného muže

Teď k druhému příkladu. Při jednom letu do Detroitu, když už dozněl hluk startování, jsem zaznamenal zvláštní tikání. Poněkud zneklidněn jsem se obrátil na svého souseda, neboť se mi zdálo, že zvuk přichází z jeho okolí.

Široce se usmál a řekl: „Ale to není bomba. To je jen mé srdce.“

Moje překvapení bylo asi zjevné, proto mi vyložil, čím je tikání způsobeno.

Před třemi týdny prodělal operaci, při níž mu do srdce zasadili ventil z umělé hmoty. Tikání prý bude slyšet několik měsíců, než přes umělý ventil naroste nová tkáň. Zeptal jsem se ho, jak si zařídí svůj další život.

„Mám velké plány,“ odpověděl. „Až se vrátím do Minnesoty, začnu studovat práva. Doufám, že budu jednoho dne pracovat ve vládě. Doktoři řekli, že se musím pár měsíců šetřit, ale pak bude všechno zase normální.“

Choroba není překážka

Tak rozdílným způsobem lze přistupovat ke zdravotním problémům! První muž, který dokonce nevěděl, jestli mu organicky vůbec něco chybí, byl deprimován a směřoval k prohře. Druhý muž byl po velmi těžké operaci plný optimismu a činorodosti. Tento rozdíl je způsoben pouze postojem ke zdraví!

Odmítejte hovořit o svém zdraví. Čím víc o své nemoci mluvíte, i kdyby to bylo prosté nachlazení, tím se zhoršuje. Hovory o nemoci na ni působí jako hnojivo na rostlinu. Kromě toho je pro posluchače nudné poslouchat, jak někdo stále mluví o svých potížích. Lidé orientovaní na úspěch potlačují přirozený impulz hovořit o svém „chatrném“ zdraví. Kdo si stále stěžuje a naříká, sklidí snad (podtrhuji slovo snad) trochu soucitu, nezíská ale úctu ani přízeň svého okolí.

Nedělejte si starosti o své zdraví. Jeden bývalý lékařský poradce na světoznámé klinice Mayo před časem napsal: „Ustarané pacienty vždy naléhavě žádám, aby se cvičili v sebeovládání. Když jsem se setkal s mužem, který byl přesvědčen, že má nemocný žlučník, ačkoliv už osm rentgenových vyšetření ukázalo, že orgán je v naprostém pořádku, žádal jsem ho, aby si už nenechával žlučník nikdy rentgenovat. Stovky lidí, kteří měli starosti o své srdce, jsem prosil, aby se už nepodrobovali dalším EKG vyšetřením.“

Buďte upřímně vděčni za to, že je váš zdravotní stav tak dobrý, jaký je. Jedno staré úsloví říká: „Litoval jsem sám sebe, že nosím děravé boty, až jsem potkal člověka, který neměl nohy.“ Místo nářků, že „se necítíte dobře“, byste měli mít radost, že jste jakžtakž zdraví. Samotná vděčnost za zdraví, kterému se těšíte, je účinným očkováním proti novým bolístkám, bolestem a skutečným nemocem.

Často si připomínejte, že je lepší se opotřebovat než zrezivět. Život je tu proto, abyste ho užívali. Nepromarněte ho. Nezapomínejte žít!

Postavte se pozitivně ke svému současnému věku. Nikdy nejste „příliš staří“, jste vždy „dost mladí“, abyste dokázali splnit dané úkoly. Zvykněte si vyhlížet nové obzory, udržet si mladické nadšení a cítit se mladými.

Vypočítejte si, kolik produktivních let máte ještě před sebou. Myslete na to, že třicetiletého čeká ještě osmdesát procent produktivního života a padesátníka stále ještě čtyřicet procent – nejlepších čtyřicet procent jeho „plodných“ let. Život je delší, než si většina lidí myslí!

Využijte napříště svůj čas tak, že budete dělat to, co skutečně chcete. Pozdě je teprve tehdy, když si myslíte, že je pozdě. Přestaňte si říkat: „Měl jsem s tím začít už dávno.“ To je myšlení slabochů. Říkejte si raději: „Teď s tím začnu, mám nejlepší léta teprve před sebou.“ Tak a jedině tak přemýšlejí úspěšní lidé!