Čínský
horoskop

Čínský horoskop

Jaroslav K. Man

NAKLADATELSTVÍ PLOT
PRAHA, 2010

Víme, kdy stavět a kdy podpořit správnou věc.

Osud máme ve vlastních rukou.

Tato kniha vznikla ve spolupráci se společností STAW Wurm s.r.o., www.staw.cz.

Copyright © Jaroslav K. Man, 2010

© Nakladatelství Plot, 2010

Tištěná kniha: ISBN 978–80–7428–035–1

ePUB: ISBN 978–80–7428–099–3

MOBI: ISBN 978–80–7428–100–6

Všechny klasické i elektronické knihy z Nakladatelství PLOT najdete na www.plotknihy.cz.

Úvodem

Co o sobě víte? Jste Drak či Zajíc? A co vaši přátelé? Jsou Hadi, Koně, Opice nebo něco jiného? Co o tom všem říká čínská horoskopie?

Chcete hledat na tyto těžké otázky lehce formulované odpovědi? Chcete se pobavit a přitom se sami nad sebou zamyslet? Začtěte se do této knihy, podle které můžete vytvořit horoskop. Začněte podle data narození. Vhodným poradcem vám může být tabulka na s. 30–34. Pak už jen stačí základní předurčení rozvíjet podle dalších horoskopických komponentů, a až přijdete typologii svých bližních na chuť, budete připraveni sestavit také horoskop vlastní. Dospějete k názoru, že úvahy o tom, jací vlastně jste, mohou být poutavější nežli například program současné televize. Stačí se uvolnit, zapomenout na starosti všedního dne, pozorně číst a přemýšlet.

Publikace „Čínský horoskop“ nabízí volně laděné kapitoly kompilativně posbíraného vyprávění o čínské astrologii a jejím nejkrásnějším květu – horoskopu. Chce být zábavným průvodcem typologií podle určitého konkrétního klíče a v žádném případě si nečiní nárok stát se exaktním podkladem pro náročné studium mnohatisícileté čínské astrologické nauky, propojené s filozofií, náboženstvím a historií. Ve svých principech vychází z bohaté nabídky příslušné české i zahraniční literatury a nenásilnou formou nutí čtenáře k zamyšlení.

Základ publikace tvoří text, který autor publikoval v roce 1991 pod názvem „Buddhistický horoskop“ a jenž nalezl u čtenářů příznivou odezvu. Autor jej doplnil o nové poznatky a výrazně rozšířil. V zájmu čtivosti a srozumitelnosti bylo místy použito jistého zkreslení anebo zjednodušení. Principy čínské astrologie mají hluboké kořeny a jsou mnohem složitější než struktura naší západní sluneční astrologie. Z těchto důvodů je také částečně zjednodušený rozbor tendencí Jin a Jang, jakož i teorie astrologických vlivů na jednotlivá pohlaví.

V první kapitole se čtenář dozví, co je podstatou čínské astrologie. Objasňuje základní pojmy této astrologie a výchozí princip horoskopu. Jakmile si čtenář tyto pojmy osvojí, měl by začít přemýšlet o svých bližních, kteří mají vliv na jeho osud. Tyto poznatky by měl posléze začlenit do horoskopu. Po prostudování dalších kapitol pak dokáže takový horoskop sestavit – ať už jen tak pro radost anebo jako originální dárek k narozeninám, Vánocům, Novému roku či jiné podobné příležitosti.

Každý čtenář, který postupem doby dospěje do vyššího stavu laické meditace, pocítí potřebu vlastní duševní očisty. Zatouží odhalit skrytá zákoutí svého nitra. Právě tehdy nastává vhodná chvíle k sestavení vlastního horoskopu. Tato publikace však není jen návodem, jak sestavit horoskop sobě anebo svým přátelům a blízkým, je také ukazatelem, kudy se ubírat na cestě za poznáním sebe sama. Neměli bychom zapomínat, že nejde jen o to, jací jsme, ale především o to, jací bychom při dobré vůli mohli být.

I. KAPITOLA
O ASTROLOGII
A HOROSKOPU

O astrologii

Astrologie je obor, který se vytváří víc než deset tisíc let. Tehdy si vnímaví a přemýšliví lidé začali uvědomovat, že v rámci pohybu nebeských těles platí určité zákonitosti, které souvisejí s děním na Zemi. Začali si uvědomovat, že seskupení vesmírných těles má vliv například na chování zvěře, že tato seskupení mají přímou souvislost s úrodností polí, tedy se střídáním období hojnosti potravy či hladu, že ovlivňují rozpoložení národů a jejich odhodlání k boji nebo naopak touhu po klidu. Všimli si, že vesmírná tělesa a jejich vzájemné vztahy mohou ovlivňovat sexuální život lidí. Odtud už byl jenom krůček, aby se naučili svá poznávání sledovat, studovat a systemizovat. Pozvolna tak začaly vznikat prvotní obory: hvězdoznalectví a hvězdopravectví.

Astronomie a astrologie jsou sourozenci, kteří kdysi kráčeli neoddělitelně ruku v ruce. Obě vědy mají shodný předmět zkoumání, ale odlišný cíl. Astronomie studuje současný stav a vztah jednotlivých součástí vesmíru. Astrologie se zabývá tím, jaký vztah má současný stav vesmíru k člověku i celému lidstvu a tvorstvu vůbec.

Je toho mnoho, co odlišuje západní a dálnovýchodní astronomii a astrologii. Mladší západní astronomie je prvotní. Vědecky zkoumá, poznává, měří. Ze získaných poznatků se astrologové snaží vyvodit důsledky neboli odpovědi, jak je život na Zemi ovlivněn vesmírem.

U prastaré čínské astronomie je prvotní astrologie. Tato věda byla ve staré Číně velmi podporována a rozvíjena, aby mohla poskytnout co nejpřesnější poznatky astrologům a učeným věštcům. Jejich úkolem bylo předpovídat podle vesmírné situace císaři a mocným občanům jejich osud a radit vhodné formy panování. Proto se astrologové snažili vypočítat, v jakém postavení stojí planety v současnosti a v jaké sestavě budou stát v budoucnosti.

Snaha po dosažení stále větší přesnosti astronomických záznamů vedla k vynalézání stále dokonalejších měřících přístrojů. A tak byl v Číně vynalezen kompas, byly zde sestrojeny hodiny – objevy významné pro celé lidstvo.

Tak, jako má každá civilizace své náboženství a svou mytologii, měla a má svoji vlastní astrologii. Proslulá je například astronomie a astrologie babylónská. Tehdy však prvenství držela astronomie, ze které se odvíjela astrologie. Astronomie byla plně ve službách kněží. Ti využívali jejích poznatků k aplikaci v časomíře, zemědělství, chovatelství a geografii. Astrologicky jí využívali jako pomůcky k sestavení hvězdných znamení, k monopolnímu výkladu, jak vesmír působí na lidstvo. Sestavovali tak vlastně horoskopy. Největší rozmach babylónské astronomie a astrologie byl zaznamenán v polovině 18. století př. n. l. za dynastie Mořské země.

Nejpropracovanější astrologií Dálného východu, ale i všech civilizací vůbec, je astrologie čínská. Po tisíciletí ovlivňovala a dosud ovlivňuje značnou část světa – miliony a miliony obyvatel v Číně, Japonsku, Koreji, Vietnamu a dalších zemích – s intenzitou, kterou jedinec západního myšlení může pochopit jen velice těžko. Čínská astrologie se postupně formovala v klášterech jako způsob, který se snaží čistě vědecky vysvětlit vliv vesmíru na člověka. Počínaje 5. stoletím př. n. l. vyvíjel buddhismus záslužné snahy ke zjednodušení a propojení tezí všech vědních oborů, aby se staly srozumitelnými a aplikovatelnými pro co možná nejširší okruh vyznavačů buddhismu. K tomu patřila například také reforma kalendáře a zjednodušení kalendářového zvěrokruhu. Což znamená, že v čínské soustavě myšlení se všechny vědní obory prostupují navzájem. Astrologie více či méně souvisí s medicínou, matematikou, fyzikou, filozofií i přírodními vědami a tyto nauky se posléze promítají do každodenního života.

Od chvíle, kdy se člověk stal člověkem, pozvedal hlavu k vesmíru. Chtěl pochopit, co mu hvězdy napovídají, a tak se stával postupně hvězdopravcem a posléze astrologem. Chtěl o těchto tajemně se třpytících bodech na obloze vědět čím dál víc, a tak se stával postupně hvězdoznalcem a poté astronomem. Na Dálném východě bylo v rámci taoistické nauky o univerzální souvislosti všeho se vším propojení matematicko-fyzikální astronomie s produševnělou astrologií trvale dané. V západním pojetí se postupně začala astrologie odpojovat od astronomie. Oddělila se teprve nedávno. Vždyť ještě geniální Johannes Kepler, působící kolem roku 1600, byl jen o trochu víc astronomem než astrologem, a co si budeme povídat, nesahejme ani dnešním věhlasným astronomům do svědomí. Bylo by zajímavé vědět, kolik z nich si občas položí otázku, zda vesmírné jevy přece jen nemají nějaký vliv na pozemské tvorstvo…

O čínském kalendáři

Dálnovýchodní a hlavně čínská astronomie a astrologie vyvrcholila v sestavení císařského lunárního kalendáře – císařského proto, že sloužil pouze císaři či pověřeným duchovním či světským správcům říše; lunárního proto, že základním kritériem časomíry byl Měsíc, tedy Luna (na rozdíl od našeho solárního kalendáře, kde jsou časové etapy vyvozeny z nebeského pohybu Slunce). Osudovou planetou pro obyvatele Dálného východu byl tedy od nepaměti Měsíc a majorita Měsíce je orientálcům jasná.

Existuje nesčetně důkazů, jak Měsíc ovlivňuje psychiku i fyziku, především proto, že Měsíc je nejbližším nebeským tělesem. Má proto nepřeberné množství forem působení na člověka, mnohem víc, než by se při zběžném pohledu zdálo. Zejména pak má vliv na jeho subtilní děje – například menstruaci žen nebo sexuální sílu mužů. Prokázaný je rovněž vzrůst kriminality a krvavého násilí během úplňku. Je pochopitelné, že úplněk má na člověka značný vliv, jestliže tělo obsahuje zhruba 80 % vody. Nejsilněji úplněk působí na děti do 4–7 let. Také pojem „náměsíčník“ je vlastně vyjádřením působení Měsíce na lidskou psychiku. – Voda, voda a zase voda! a k tomu měsíční magičnost a magnetičnost. Proto Luna tak mocně působí na ryby. Nejintenzivnější působení se projevuje během úplňku a novoluní. U zvířat se projevuje neklid. Už Babylóňané věděli, že úplněk urychluje růst. V tomto období se projevuje také většina katastrof. Mohutné eroze, povodně, zemětřesení. Je známo, že Měsíc dovede svým působením změnit dokonce i strukturu molekul. Je to k nevíře, ale vejce, snesené v prvním jarním dnu lunárního kalendáře, lze někdy postavit na „špičku“, tedy na tu zaoblenější část. A co teprve houby, které mají zhruba 80 – 90 % vody? Proč nevěřit, že v době úplňku rostou rychleji? Magická a magnetická síla Měsíce se však projevuje především v souvislosti se stoupáním hladiny vodních ploch, moří a oceánů. Nejnižší jednotkou lunární časomíry je proto perioda přílivu a odlivu, tj. lunární den. Základní jednotkou však zůstává lunární rok.

» Kalendářové počítání

Nejnižší drobná mince lunární měny je lunární den. Je to doba mezi dvěma kulminacemi Měsíce. Trvá 24 hodin, 50 minut a 28 vteřin. Lunární den je reprezentován, jak jsme již uvedli, dobou přílivu a odlivu. Začíná ve 23 hodin našeho času.

V lunárním kalendáři má lunární rok 12 měsíců po 29,5 dnech. Každý 2,5. rok se připojuje časová korektura přestupného roku. Vkládá se postupně za druhý až jedenáctý měsíc. Pamatujte si! Počátek každého lunárního měsíce odpovídá našemu novu. Měsíc platí v lunární časomíře pouze jako drobná hodnota. Teprve lunární rok je hodnotovou korunou časomíry. Je to období, kdy se může projevit úplný životní cyklus definovaný uceleným životním typem. Takových typových roků se postupně vystřídá dvanáct, a přitom každý z těchto dvanácti roků s různým charakterem je ještě zabarvený prvkem, vládnoucím v tom kterém roce. Plnohodnotným lunárním cyklem je tedy prostřídání roků stejného znamení a zároveň stejného prvku. Cyklus trvá 60 roků, což je typická ucelená generace.

Představte si! První promyšlený kalendář byl v Číně sestaven již v 61. roce vlády císaře Chuang-Ti, tj. v roce 2637 př. n. l.! Jen pro zajímavost, například v roce 1996 našeho letopočtu jsme žili v třináctém roce 78. cyklu lunárního letopočtu.

Ucelený lunární kalendář se dodnes sestavuje v Hongkongu a na Tchai-wanu. Je to jakási všeobecná učebnice. Dávno již neslouží jen císaři. Řídí se jím miliony lidí. Neobsahuje jen astronomické a astrologické parametry, ale například i dvacet čtyři úseků zemědělské ročenky. Neříká jen, jaký člověk je, ale i to, jak a kdy má zplodit potomka. Jde zkrátka o jakýsi almanach nevyčerpatelné moudrosti.

» Kalendářový přírodopis

Již prapůvodní císařský kalendář věnoval hned po časomíře největší část agrotechnice. Císař totiž potřeboval ke správě své rozlehlé sluneční říše sladit pro všechna teritoria časový zemědělský harmonogram, na jehož dodržení záležela výživa a životní úroveň obyvatelstva, a tak kalendář zaznamenával změny v předpokladech růstu a vývoji přírody v jednotlivých časových etapách roku. Určoval nejvhodnější dny pro setbu i sklizeň plodů. Předpovídal dokonce i počasí a jeho důsledky, především období dešťů – tj. nadvládu prvku vody a její plusovou či minusovou působnost. Vypočítával období rozvodňování, která byla (a dosud jsou) pro značná území životně důležitá.

Lunární zemědělský kalendář rozděluje charakter počasí v jednotlivých částech roku a vytváří tzv. počasový prototyp. Jeho vlastnosti vyvozuje z charakteru dominantního zvěrokruhového znamení probíhajícího dvojtýdne.

Obvyklá období 

Obvyklý charakter počasí

Dominující znamení dvojtýdne

21. 1. – 5. 2.

Krutá zima

Tygr

5. 2. – 19. 2.

Počátek jara

Tygr

19. 2. – 5. 3.

Začátek dešťů

Zajíc

5. 3. – 20. 3.

Probouzení hmyzu

Zajíc

20. 3. – 5. 4.

Jarní rovnodennost

Drak

5. 4. – 20. 4.

Jasné a pestré počasí

Drak

20. 4. – 5. 5.

Klíčení zrna

Had

5. 5. – 20. 5.

Začátek jara

Had

20. 5. – 6. 6.

Růst obilí

Kůň

6. 6. – 21. 6.

Zrno v klasu

Kůň

21. 6. – 7. 7.

Letní slunovrat

Koza

7. 7. – 22. 7.

Mírná horka

Koza

22. 7. – 7. 8.

Velká vedra

Opice

7. 8. – 22. 8.

Začátek podzimu

Opice

22. 8. – 8. 9.

Konec horka

Kohout

8. 9. – 23. 9.

První rosa

Kohout

23. 9. – 8. 10.

Podzimní rovnodennost

Pes

8. 10. – 23. 10.

Studená rosa

Pes

23. 10. – 7. 11.

Jinovatka

Vepř

7. 11. – 22. 11.

Příchod zimy

Vepř

22. 11. – 7. 12.

Sněhové poprašky

Krysa

7. 12. – 21. 12.

Velký sníh

Krysa

21. 12. – 6. 1.

Zimní slunovrat

Buvol

6. 1. – 21. 1.

Mírná zima

Buvol

Vládnoucí znamení rozvádí samozřejmě tyto počasové prototypy do krátkodobých a lokálních detailů.

O dálnovýchodním pojetí života

Narodili jste se v určité konstelaci lunárního roku a ta vám vtiskla základní rysy. Je dobré tyto rysy poznat. Lepší však je prostřednictvím meditací odhalit, jak je možné vrozené vlastnosti zlepšit a jak tendence vrozeného vývoje změnit. Jak dosáhnout toho, aby vám problémy a utrpení pomohly stát se dokonalejšími bytostmi. To je hlavní smysl života: Směřovat tam, kam by člověk směřovat měl.

Je dobré také poznat a využít co nejlépe vlivů, které na vás budou působit v příštích obdobích...

Člověk musí mnohé pochopit, než se naučí chápat alespoň ve zlomku podstatu orientálního myšlení a orientální astrologie, ale i to, jak je celá tato astrologie spjata s buddhismem.

Rozdíl mezi orientální čínskou filozofií a západní filozofií je propastný. Je to rozdíl mezi dvěma světovými názory. Je to rozdíl mezi býti a míti.

Naše konzumní společnost považuje za základní otázku celého životního období člověka: Co mohu mít? Co mohu získat a ovládnout? Důležité je vlastnit hmotné statky, mít štěstí, dostat šanci, získat moc a uznání. Dosáhnout uznání v lásce, prestiže, výhodného zaměstnání. Mít rodinu, dům, přátele, ale také dosáhnout určité kulturní vyspělosti, vědění, vzdělanosti. Co mohu mít, udržet si, rozmnožit? Naše cíle vytyčili významní lidé, naše uznávané vzory jako političtí velikáni, úspěšní podnikatelé, hvězdy filmového plátna, oslavovaní umělci a vědci, mistři sportu, literární hrdinové. Podstata našeho každodenního bytí je tedy v tom, že něco mám a chtěl bych ještě víc.

Rozhodující otázkou pro tradiční Orient je však otázka zcela odlišná – nikoli co mohu mít, ale jaký mohu být. Pro orientálce jsou vzorem mudrcové, kteří žijí v chudobě. Jsou sice nazí, ale duševně volní a v dokonalé duševní rovnováze, v tom tkví ono nesrovnatelné bohatství ducha proti našemu pomíjivému bohatství těla. Také proto vznikly četné školy a sekty, které používaly zvláštní metody a cesty k odhalení pravdy, k osvobození se, k nalezení cest k pravému vědění a bytí: jóga, tantra, tao, védská umění. Z tohoto prostředí vyrůstá i čínská astrologie: člověk přichází na svět takový, jakého jej zformovala skladba vesmíru ve chvíli jeho narození. Přichází na svět s tím, co do něj bylo vdechnuto. To však rozhodně neznamená, že má ze světa odejít, až přijde jeho čas, stejný... Záleží na člověku, jak sám se sebou naloží, do jaké míry se vyvine, jakou cestou ve svém životě půjde. K poznání cesty vede především meditace. Meditace o tom, jak naložit s vrozenými předpoklady. Znovu a znovu je nutné si uvědomovat, že člověk roste a zdokonaluje sám sebe především tím, že překonává životní problémy, strázně a utrpení.

Chcete poznat svůj vztah k materiálnímu bytí? Seznamte se tedy s horoskopem sestaveným podle západní astrologie. Chcete však poznat svou duchovní podstatu? Pak čerpejte z astrologie dálnovýchodní. Podle čínské astrologie je základní charakter každého člověka dán charakterem doby zrození. Tibetští kněží jsou však při určení horoskopu mnohem přesnější, neboť vycházejí z doby početí. Obecně platí, že jiná chvíle zrození vtiskuje zrozenému jiné znaky. Orientální astrologie zjistila, že i tento proces má svůj řád. Tvorové zrození ve stejném čase a především ve stejném lunárním roce mají přibližně stejné základní rysy. Ale až budete sestavovat horoskop, musíte mít během meditace na mysli i další okolnosti.

Buddha učil, že utrpení a životní zkušenosti jsou vlastní podstatou života. Jejich překonávání je cestou ke stavu blaženosti. Meditace o zjištěných negativních vlastnostech bytí je cestou, jak je napravit a jak je případně potlačit.

Osudové působení vrozených vlastností lze tedy změnit, a to v kladném i v záporném směru. Proto se nelze divit, jestliže se někdo od svého základního horoskopu daného rokem zrození odlišuje. V takové chvíli je nutné zamyslet se, co asi tuto odchylku způsobilo. Samotný člověk a jeho vůle, anebo běh jeho života?

Člověk je tvor světového souručenství a charakter jeho osobnosti není ani zdaleka důležitý jen pro něho samotného. Jaký je, tak se k vám bude chovat, až spolu přijdete do styku v soukromém životě, v obchodním či pracovním společenství, tak se bude chovat ke svému životnímu partnerovi, k dítěti, ke kolektivu spolupracovníků, k přátelům atd. Smysl poznání horoskopu, poznání sebe sama, je opravdu dalekosáhlý.

Chcete si vybudovat základnu pro počáteční meditace?

Nelitujte času, který věnujete poznání alespoň těch hlavních principů křišťálové Buddhovy filozofie. Sedněte si do formace lotosového květu, v níž Buddha sedával, když rozjímal, a poznávejte.

Naše doba je hrubě materialistická. V teorii i v praxi.

Většinou toužíme jen po smyslových požitcích. I věda všech oborů se snaží vynalézat hlavně to, co slouží k uspokojení smyslových požadavků. Tím narůstá touha po hmotných potřebách. Ale zamyslete se, boj o hmotné statky nám přináší problémy a utrpení. Veškeré sociální nedostatky pocházejí téměř vždy ze slepého boje o míti. Naučte se myslet a jednat jinak. Naučte se, aby vaším cílem bylo býti.

Moderní věda vyloučila víru a na její místo dosadila zkušenosti a důkazy. Moderní lidstvo může uspokojit jen světový názor, který se dovolává rozumu. Totéž hlásá Buddha. Označuje svoji filozofii jako pravdu, která obsahuje své potvrzení sama v sobě a nepotřebuje žádné vnější autority. Nepotřebuje víru, nepotřebuje žádné společenské zákony, které si nelze osobně ověřit vlastními smysly.

Několik významných bodů z Buddhova jedinečného učení:

Pokud člověk nepřemůže touhu ukájet své smysly, touhu po osobní nesmrtelnosti a touhu po světském úspěchu, je jeho život utrpením. Pokud tuto touhu dokáže potlačit, má možnost dosáhnout nirvány.

Každá bytost vyvíjí od první chvíle své existence až do posledního záchvěvu žití chtění a vůli. To je vrozený zákon. Podstata všeho jsoucího tedy spočívá v chtění a vůli. Všechno, co probíhá ve smyslu chtění, jež neubližuje, je radostí. Všechno, co mu odporuje, je strastí. Tak hlásá Buddha univerzální lásku a toleranci.

Ve vesmíru není nic trvalého, stálého, změnám nepodléhajícího. Vše je děním, vznikem a zánikem, proudem, tokem. Proto je koloběh života namáhavým kolotáním. Proto je život strastiplný, utrpeníplný a žalostiplný. Zrození je utrpením, stárnutí je utrpením, nemoc je utrpením, smrt je utrpením, nedosažení vytouženého cíle je utrpením. Proto Buddha ve svém učení sleduje jedinečný vznešený cíl: Najít cestu k osvobození světa od utrpení.

Cesta probíhá těmito mezníky:

Překonávání utrpení v současně žitém životě.

Převtělení jako složení účtu za životem, dosaženými výsledky a snahou v překonávání špatností.

Nirvána jako vysloužený konec stěhování duše, jako konec všeho utrpení.

Cesty k překonání utrpení současného života zná buddhismus v principu dvě:

1. HINAJÁNA jako úzká cesta ke spáse, vhodná pro malý vůz.

2. MAHAJÁNA jako široká cesta ke spáse, vhodná pro velký vůz.

HINAJÁNA vyplývá z prapůvodního Buddhova učení. Hlásá rigoróznější cestu. Přidržuje se ortodoxně kanonických textů Buddhových autentických proslovů, které je třeba i dnes pročíst, pokud chcete buddhismus pochopit.

Správnou úzkou cestu tvoří správné poznání, správné rozhodování, správná mluva, správné jednání, správný život (způsob i zaměstnání), správné snažení, správné rozjímání a správné soustředění.

Buddha po celý svůj život vysvětloval, jak mají tyto složky správné cesty být uskutečňovány. Téměř všechny jsou rozvedeny v buddhistických spisech. Sám Buddha si nejvíc cenil přechodu na mnišský způsob života; odchod do bezdomoví, který má pouze jediný smysl: co největší zintenzivnění duchovní práce. Buddha přitom zdůrazňoval, že přechod do mnišského bezdomoví nesmí být na úkor zabezpečení zájmů okolí. Má smysl teprve tehdy, když je spojen se správným životem.

MAHAJÁNA je o 800–1000 let mladší směr k dosažení nirvány, přístupný širokým vrstvám. Přidržuje se mahajánových súter (pouček) a je dodnes živý. Tento směr buddhismu vyznává přes 200 milionů lidí. Směr přejímá množství prvků z jiných kultů. Má velký počet bohů, kteří jsou vlastně symboly základních jevů života.

ANATTA jako souhrn a vyvrcholení Buddhova učení

Vlna v proudící řece neplyne sama. Je vyjádřením určité síly a určitých příčin, je shlukem určitých podmínek, součtem nesmírného množství vln na sebe narážejících, z nichž každá je následkem vlny předešlé. Takový je obraz našeho života.

Jsou tři druhy lidí:

Lidé indiferentní. Lidé nemající k ničemu vztah. Lidé, kteří jsou podle Konfucia „shnilé dřevo, které nelze obrábět“.

Lidé věřící v boha nebo bohy. Jejich přesvědčení je stráveno nezdůvodnitelnou vírou.

Lidé myslící a věřící pouze tomu, co mohou poznat vlastními smysly. Jen pro ně může platit Buddhovo slovo: „Strastiplný je celý život.“

Tento myslící člověk si klade tři otázky:

Co jsem?

Proč jsem tady?

Jak je třeba, abych se choval?

Buddha na tyto otázky dává odpověď. Všem, kteří se ptají, radí, jak se ze strastí vykoupit a tím dosáhnout blaženého klidu.

Všichni jsme poutníci. Buď jdeme a přitom nehledáme vůbec nic, nebo jsme a zpohodlňujeme si cestu tím, že přijímáme, co se nám předkládá k víře, anebo poctivě hledáme.

Buddhismus nám pomáhá nalézat. Buddha je ukazatel cesty, přitom hlásá všeobecnou rovnost tvorů – na rozdíl od těch dálnovýchodních směrů, které hlásají kastovnictví.

Jaký má být tvor, který chce žít podle buddhismu?

Má plnit minimálně pět požadavků, které upravují jeho vztah vůči ostatním tvorům:

I. Nezničit žádného života.

II. Nevzíti nedaného.

III. Upustit od chlípnosti.

IV. Nelhat a neklamat.

V. Neopíjet se lihovinami či jinými omamnými prostředky, což narušuje mezilidské vztahy.

Desatero vlastností, prohlášených za neblahé, je následující.

Především je třeba upustit od:

I. Zabití.

II. Krádeže.

III. Chlípnosti.

IV. Lži – neboť kdo vědomě lže, je schopen všeho zlého.

V. Opilství.

VI. Drsných slov.

VII. Bezúčelného žvanění.

VIII. Chtíče (závistivosti) po věcech a osobách jiným náležejících.

IX. Zášti a na škodu jiných.

X. Falešných názorů na život a morálku světového názoru.

Podobnost s křesťanským desaterem božích přikázání není vůbec náhodná. Jistá oduševnělost navíc vyplývá samozřejmě z buddhismu. Buddhismus zvlášť zdůrazňuje v mezilidských vztazích DAROVÁNÍ, které vymycuje sobectví. Dále pak ODDANOST.

Požehnáním, které spěje k absolutní mravnosti, je ctít manželku, ochraňovat ženu a děti, a vydělávat si na chléb v mírumilovném zaměstnání.

O horoskopu a věštbě

Již jsme si řekli něco o astronomii, astrologii a lidské touze využít získané znalosti k poznání lidských vlastností a osudů. Dále se zaměříme na skutečnost, že přirozený květ a plod astronomie i astrologie je horoskop. Naučné slovníky definují horoskop jako schéma, které vyjadřuje vztah lidských osudů k postavení vesmírných těles. A opět zde máme odvěký souboj západního materiálního přístupu s východním duchovním.

Čínský horoskop určuje optimální kosmické vlivy k uskutečnění lidských záměrů tak, aby měly dobrý průběh a úspěšný výsledek. Činí tak nikoli proto, aby přinášel beznaděj nezbytnosti. Jenže znaky a systémy podrobných vlivů dovedou přesně spočítat jen příslušně vzdělaní východní astrologové. Ti pak dovedou vypočítat nejvhodnější čas nejen pro osudová, ale i naprosto běžná rozhodnutí každého jedince.

My, laičtí zájemci, umíme získat jen tolik vědomostí, abychom s nimi dovedli sestavit přibližný obsah rámcových životních předpokladů. Abychom skromné poznatky dovedli shrnout do základny, která určuje genovou povahu. Do základny, z níž vyplývá jednání člověka, jeho chování, ale i skutečnost a budoucnost. Ale proč by nemohly být žádoucí i zjednodušené horoskopy, když umožňují nahlédnout alespoň část toho, co pro člověka záhadný vesmír představuje? Proč by horoskop nemohl být dobrým studijním materiálem, když navíc obsahuje impulzy vedoucí k meditaci, ke konání dobrých činů, k překonávání vrozených nedostatků a negativních vlivů?

Několik poznámek na okraj

Astrologie a horoskopie využívali mocní tohoto světa velmi seriózně ve prospěch své společnosti i sebe. Ale jak to bývá, všeho lze využít i zneužít. Vliv špatné sudby a nepříznivé situace ve vesmíru používali neúspěšní vládci, vojevůdci nebo obžalovaní vysocí úředníci často jako výmluvy pro svoje činy.

Používaná astrologie a víra v horoskopy byly ve starověku, středověku a jsou i v současných dnech mnohem silnější, než by se na první pohled zdálo. Od nepaměti si mocní vládci nechávali sestavovat osobní horoskopy, někteří si dokonce drželi vlastní hvězdopravce. U nás tím byl proslulý například svérázný Rudolf II., který si vydržoval astrology a neudělal bez nich ani krok. Hitler horoskopům a hvězdopravcům věřil téměř bezmezně. Jednotlivé dobyvačné akce počínal zásadně v datech doporučených osobním astrologem. I dnes vládci některých světových velmocí podporují instituce, které jsou víc astrologické než astronomické.

Astrologie a horoskopy působí také v oblasti sexu. Francouzští králové se radili s konstelací planet, pokud se chystali k novým sexuálním výpadům. Mnohá manželství určovala a dodnes určují podle horoskopických parametrů úspěšné či méně úspěšné dny plodnosti.

Průzkumy a statistiky vykazují překvapivé výsledky. V USA se 40–50 % podnikatelů radí s astrology. Udivující je, že i 55 % mladých lidí do 35 let se utíká o radu k horoskopům. Uznávaní astrologové a mágové tvrdí, že jejich rady vyhledává nejvíc politická a vojenská špička, jen v USA je to 70 % politiků, byznysmenů a vyšších vojenských šarží. V Německu prý věří astrologii, horoskopům a věštbám zhruba 15 milionů aktivně činných lidí a 8 milionů se podle nich řídí. Ve Francii jde o 30 % obyvatel. U nás podle průzkumů věří předpovědím osudu na základě astrologických věšteb jen 8 % obyvatelstva. Toto číslo se však v posledních letech rapidně zvyšuje. Zdrcující většina národa totiž čte, sleduje a poslouchá zábavné horoskopy, které u nás nahradily bývalé stránky vtipů, zábavy a zajímavostí. Horoskopy pečlivě sleduje téměř 90 % našich star a superstar. Ale dnešní západní svět, zahlcený materiálními hodnotami, se začíná stále více obracet k východním filozofiím, odvrací se od zjednodušených modelů západních horoskopů a upírá pozornost k duchovně košatému lunárnímu čínskému horoskopu. Mnohé jevy z této oblasti vstoupily do světových dějin. Jednou z největších záhad čínských dějin je „Kniha věšteb dvou čar“, která po tisíciletí používala matematický binární kód, řeč našich počítačů. Tato kniha byla od roku 3000 př. n. l. do roku 1000 př. n. l. používaná jen vladařem a jemu blízkou šlechtou. Čínská „Kniha proměn“ – I-ťing se stala široce přístupnou, když ji doplnil Konfucius (551–479) o osvětlující komentáře. Od roku 1923 se překladem do světových jazyků stala věhlasnou po celém civilizovaném světě.

V Evropě nastala obdobná situace v souvislosti s prorockými Knihami Sibylinými. Věhlas až mytologický si získala svými orákuly věštírna v Apollónově chrámu v Delfách s nejproslulejší věštkyní Pythií. Geniální astronom i astrolog Johannes Kepler vypracoval v roce 1609 světoznámý nepříznivý horoskop pro Albrechta z Valdštejna a odhadl jeho smrt. Valdštejn byl skutečně zavražděn v roce 1634, jak předpověděl horoskop. I uznávaný učenec tedy prokázal, že úspěšné věštění může být spojeno s astrologií a horoskopy.

V dnešní době je stále více uznávaný také středověký věštec Michel de Nostre-Dame – lékař a astrolog zvaný Nostradamus. Žil v letech 1503–1566 a byl to veliký ctitel mysticismu a magie. Jeho vykladači tvrdí, že ve svých tisíci čtyřverších, které jsou kryptograficky časově zpřeházené pro utajení před církevní a světskou cenzurou, předpověděl obrazně víc než 1 300 událostí budoucích 500 let. Není bez zajímavosti, že Nostradamus mimo jiné již 100 let před Galileo Galileem prohlásil, že země je kulatá.