Jak trénovat

nemožného psa

Jane Killionová

Jak trénovat

nemožného psa

aneb

I prasátka mohou létat

Nakladatelství PLOT

Praha, 2012

Autor ani vydavatel této knihy nenesou zodpovědnost za náhodné či logické následky či škody, k nimž dojde v souvislosti s poskytnutím, prováděním či dalšími aplikacemi pokynů a návrhů předkládaných v této knize.

Jane Killion: When Pigs Fly! Training Success With Impossible Dogs

English edition published by Dogwise Publishing, Wenatchee, Washington, USA

Copyright © Jane Killion, 2007

Photos © Louis B. Ruediger, 2007

Copyright © Nakladatelství PLOT, 2012

ISBN 978-80-7428-117-4

Věnováno Nickymu

Nakladatelství Dogwise děkuje Louovi za všechny skvělé fotografie a tvrdou práci, kterou do této knihy vložil.

Úvod

Jestliže čtete tyto řádky, pravděpodobně se vám ve výcviku vašeho psa nedaří. Možná si o něm myslíte, že je pro výcvik „nemožný“. I přes to, že se jej snažíte podplácet, prosíte ho a vyhrožujete mu, ignoruje vás, vesele se dál věnuje svým zájmům a často po sobě zanechává spoušť. Má charisma a je s ním psina, ale naprosto ho nezajímá, že po něm něco chcete. Je to pan pes se svou agendou, a když se do ní zrovna nehodíte, je to pro vás tím horší.

Toužíte po tom, abyste vlastnili právě takového psa? Na rozdíl od vás mají vaši přátelé hodné psy, kteří jim sedí po boku a čekají na další pánův povel. Jsou snadno ovladatelní a ani ve snu by je nenapadlo roztrhat svého cvičitele na kusy. Vždycky přiběhnou hned, jak je pán zavolá. Umí užitečné kousky, například přinést noviny na povel. Vůbec s nimi nejsou potíže.

Přestože váš pes představuje problém, v žádném případě to neznamená, že je s ním nebo s vámi jako majitelem něco v nepořádku. Kdyby byly laskavost a poslušnost jedinými kritérii, podle nichž si vybíráme přátele nebo partnery, existovalo by velmi málo pevných přátelství nebo manželství. Kdyby si schůzky zvládli domluvit jen nadmíru úspěšní lidé, téměř všichni bychom v pátek večer seděli doma. Kdyby důsledné dodržování námi vytvořených pravidel bylo jedinou věcí, která by nás při výchově dětí zajímala, většina dětí by vyrostla bez lásky.

Naštěstí neomezujeme svou náklonnost k lidem pouze na ty hodné, poslušné a pracovité. Raději bych ve své blízkosti měla někoho skvělého, ne někoho, kdo je hodný, a tento pocit platí jak pro lidi, tak pro psy. Tato kniha se věnuje tomu, abyste měli možnost žít šťastně se psem, který je skvělý, ale nepříliš „hodný“. Vítejte ve světě, kde váš pes může být vychován tak, aby se choval stejně jako ostatní psi – ve světě, kde i prasátka mohou létat.

Kapitola první

Nemožný sen

I váš pes může být vycvičen!

Máte potíže přimět svého psa, aby poslechl na ty nejzákladnější povely, aby si sedl, přiběhl na zavolání nebo šel u nohy na vodítku bez tahání? Absolvovali jste kurz poslušnosti a váš pes vás ztrapnil svou nepozorností a divokostí? Museli jste přetrpět pohoršující pohledy lidí, odvracejících se od vašeho neposlušného mazlíčka? Myslíte, že je váš pes „beznadějný případ“? Myslíte, že je nezpůsobilý k výcviku? Připravte se, váš život se brzy změní k lepšímu.

Jakýkoli zdravý pes může být vycvičen. Prozradím vám, jak na to. Až dočtete tuto knihu, váš pes bude dobře vycvičený, ale to není vše. Vy a váš pes se naučíte výcvik milovat a vy budete psa cvičit jen tak pro radost, kdykoli se k tomu naskytne příležitost. Začnete věřit tomu, že svého psa můžete naučit čemukoli. Budete vědět, že je schopný se učit, a oba to budete zbožňovat. Budete spolu tvořit sehraný tým a budete schopni žít spolu v harmonii. Jakkoli nepravděpodobné se to může zdát, v této knize se nemožné stává možným – i prasátka mohou létat!

ZNÍ VÁM TO POVĚDOMĚ?

Tři psi

Považujte následující popisy za tři úspěšně vycvičené a výkonné psy. Připomíná vám některý z nich toho vašeho?

Pes číslo jedna je „Zdrhač“. Chodí na kurz základní poslušnosti. Po první korekci vodítkem zpomalí. Jestliže korekci zopakujete, zastaví se. Pokud to risknete a zkusíte to potřetí, sedne si jako mula a odmítá se hnout. Bez vodítka se však dokáže pohybovat pozoruhodně rychle. Bohužel se většinou rozběhne úplně špatným směrem. Absolutně se neohlíží na to, co po něm psovod chce. Přimět ho, aby se vrátil zpátky, vyžaduje ohromnou práci, při které se dost zapotíte a zažijete spoustu perných chvilek; někdy ho musíte prostě ulovit.

Procházky nejsou příjemné, když má pes svoji hlavu a vy ho žádným způsobem nemůžete přimět, aby vám věnoval pozornost.

Pes číslo dvě je „Maniak“. Je tak vznětlivý, že se mu na veřejnosti srdce doslova nekontrolovatelně rozbuší. Musí brát beta blokátory, aby ho to (podle slov jeho veterináře) „nesklátilo“. Dokonce i procházka po ulici je problém. Kdykoli potká cizího člověka nebo psa, srdce se mu prudce roztluče, jazyk zčerná a on zkolabuje. Někdy jeho vzrušení dosáhne takové intenzity, že zvrací a ztrácí kontrolu nad svými střevy. Jednou se rozpálil návštěvou souseda tak, že jsme museli zavolat veterináře, aby mu zachránil život.

Pes číslo tři je „Šmejd“. Pozorně a důsledně následuje svého pána – kráčí za ním. Hračky, žrádlo, pochvaly ani pánovo otáčení v žádném případě nezmění jeho tempo. Má dvě rychlosti – je buď mrtvolně pomalý, nebo stojí.

Po přečtení těchto popisů jste se možná zastavili nad mou první větou. „Řekla úspěšně vycvičení a výkonní psi?“ Ano, přesně tak. Takoví jsou mí bulteriéři, a všichni tři prošli skvělou výkonnostní kariérou.

„Zdrhač“ je Cherry. Nedlouho poté, co jsem zjistila, jak ji vytrénovat, vyhrála devět agility a zatím má 24 zlatých medailí. Pro získání těchto ocenění musela Cherry cvičit bez vodítka v neuzavřeném kruhu se stovkami lidí a psů okolo. Musela zvládnout řadu překážek jako přeskoky, tunely, houpačky, jeden a půl metru vysokou šikmou stěnu, a to všechno bez vodítka, s maximální rychlostí, na mé povely a bez jakýchkoli doteků. Není to vůbec špatný výkon na psa, který předtím většinu času strávil vynalézáním způsobů, jak mi utéct.

„Maniak“ je Nicky, který získal své první ocenění na zkouškách poslušnosti organizovaných organizací American Kennel Club v Bull Terrier klubu American National Specialty, a to titul High in Trial. Pro tuto výhru musel jít Nicky přesně u levé nohy, otočit se současně se mnou, zrychlit a zpomalit zároveň se mnou, automaticky si sednout, když jsem zastavila, stát a dovolit rozhodčí projet mu rukama po hřbetě, a to vše jak na vodítku, tak i bez něj. Všechny tyto úkony se musely předvádět s minimálními povely nebo bez povelů z mé strany. Navíc ještě musel stát v řadě s dalšími cizími psy ve vzdálenosti 10 metrů po dobu pěti minut. Musel předvést zkoušky poslušnosti mezi spoustou cizích psů a lidí, hemžících se kolem. To má daleko ke psovi, který ani nemohl chodit po ulici na vodítku, aby si samým vzrušením nezpůsobil smrt.

„Šmejd“ je Ruby, která ve věku osmnácti měsíců získala tři agility ocenění. Na agility se po psech vyžaduje, aby běhali rychle, a Ruby běhala o více než 10 vteřin pod povoleným časem. Kromě toho se ve stejném měsíci stala také Vítěznou fenou v The Bull Terrier klubu American National Specialty. Aby předstihla ostatní psy, musela být rychlá jako oheň, šířící se domem, po dobu asi dvou hodin, a zvládla to. Myslím, že to je pozoruhodný výkon na psa, který by se jinak ani nerozběhl.

Takže v čem to vázne?

Možná neplánujete se svým psem chodit na výkonnostní sporty, ale skutečnost, že jsem sama mohla vycvičit své psy do tak pokročilé úrovně, je důkazem, že i vy můžete vychovat svého psa k jakékoli základní dovednosti, kterou si přejete. Váš pes, bez ohledu na plemeno nebo rasu, miluje učení, a na tom tato kniha stojí. Nikdy jsem se nesetkala se psem, který by nerad trénoval nebo se učil nové věci. Nejdřív si vyberte psa, kterého máte rádi, a pak vám ukážu, jak si užít jeho výcvik. Naučím vás dovednosti, které potřebujete, abyste přetvořili vašeho kamaráda ve šťastného a zábavného parťáka, se kterým je radost žít. Budete mít systém, který můžete použít pro tvorbu dovedností, potřebných pro prakticky jakoukoli aktivitu, kterou si přejete se svým psem provádět. Možná svého psa milujete a přejete si naučit jej pár věcí, aby s ním byl život doma nebo na procházkách více harmonický. Možná vlastníte „divné“ psí plemeno a chcete získat ocenění za mnohostrannost ve svém klubu chovatelů. Možná vlastníte plemeno psa, které se na závodech vyskytuje zřídka a vy se jich chcete zúčastnit z legrace kvůli přátelům s poslušnou šeltií. Ať už je vaším cílem cokoli, tato kniha se věnuje tomu, aby vás naučila užít si cestu k jeho splnění.

PROČ SE ZDÁ, ŽE JE MŮJ PES OBTÍŽNĚ CVIČITELNÝ?

Přirozenost nemožných psů

Zamysleme se nad termínem „obtížně cvičitelný“. Když řekneme, že je pes „obtížně cvičitelný“, v podstatě tím říkáme, že není poddajný. Poddajný znamená svolný k vašim povelům pouze na základě toho, že je po něm žádáte. Poddajnost je vlastnost, která byla vyšlechtěna u plemen určených pro úzkou spolupráci s lidmi. Honácká plemena musí plnit rozkazy pastýře. Lovečtí psi potřebují pracovat v týmu s lovcem. Teriéři potřebují myslet samostatně, aby vyzráli nad kořistí a zabili ji… Zdá se, že u této rasy jsme vyšlechtili místo poddajnosti samostatné myšlení.

Slovníček

Poddajný: ochotný vykonat přání ostatních: svolný, přizpůsobivý, povolný, poslušný, submisivní, tvárný, snadno ovladatelný (Roget’s II: The New Thesaurus, Third Edition 1995). Tyto vlastnosti byly vysoce ceněny šlechtiteli pracovních psů po několik staletí. Pečlivým šlechtěním se podařilo u těchto psů vypěstovat sklon k pracovitosti a poslušnosti. Pokud čtete tuto knihu, pravděpodobně takového psa nemáte. Jestli jste se při čtení definice slova poddajný zasmáli, určitě takového psa nevlastníte.

Než sprásknete ruce a řeknete: „A je to tady. Můj pes má v genech naprogramováno, že mě má ignorovat,“ zamyslete se nad následujícími řádky. Když budete pohodlně sedět u televize a váš/vaše manžel/ka řekne: „Jdi nahoru a připrav si věci na cestu,“ nejspíš zareagujete: „Proč?“ Jestliže odpoví: „Protože to říkám,“ můžete, anebo se nemusíte jít připravovat. Můžete se cítit dotčeni tím, jakým způsobem vám to řekl/a. Většina lidí by požadovala vysvětlení. I kdybyste si nakonec věci sbalili, učinili byste to neochotně. Kdyby místo „protože to říkám“, odpověděl/a: „Vyhráli jsme v loterii a jedeme to oslavit na Francouzskou riviéru!“ hned byste vyskočili a běželi se balit, že ano? Nepoddajní psi uvažují stejně jako vy. Poddajní psi by se neptali „proč?“ kdybyste jim řekli, aby se šli připravit na cestu, kdežto nepoddajní psi by se potřebovali dozvědět více informací, než by se rozhodli na váš povel zareagovat. Poddajnost tedy může být definována jako odstranění onoho „proč?“ z psychiky psa. Poddajný pes se nikdy neptá proč, prostě udělá to, co po něm žádáte.

Nicky (napravo) se neuměl dostatečně uklidnit na to, aby mohl vyjít na ulici, ale nyní se může těšit společné procházce s přáteli.

Je to takový problém, když se jednoduše zeptáme „proč?“ Proč by měl sedět/stát/jít na vodítku, atd.? Protože vy jste jeho pánem, on je pod vaší nadvládou, a to je princip, na kterém fungovala Lassie? Spěte dál. Protože jste schopni mu dát odůvodnění ekvivalentní Francouzské riviéře, aby učinil, co po něm chcete? Posuďte sami.

I když je nedostatek poddajnosti součástí toho, co činí vašeho psa odlišného od „snadných“ plemen, je tu ještě něco. Váš pes je pes, který se ptá. Hraje si na hluchého, když na něj voláte, ale umí vymyslet plán, jak utéct z vysoce zabezpečeného vězení, pokud se venku vyskytne něco, co ho zajímá. Je nejspíš všetečný a hoří zvědavostí poznat svět – stále vymýšlí intriky, ale nikdy ho nenapadne, aby se domýšlel, co po něm asi chcete. Zatímco vypadá, že nejeví nejmenší zájem o to, co po něm chcete, je téměř posedlý předváděním kousků, které vymýšlí sám, jako třeba pronásledování veverek, čenichání nebo rozcupování čalouněného nábytku. Ačkoli je láskyplný, nemá ve své agendě zahrnuto nic, co by vás potěšilo. Někdy se dokonce zdá, že je na hony vzdálen tomu, očekávat váš souhlas a vyžívá se v chaosu, který svým pohoršujícím chováním vytváří – občas se vám do mysli vtírá podezření, že má legraci z toho, když se rozčílíte.

Jak byste popsali takového psa jedním slovem nebo frází? Nezávislý? Tvrdohlavý? Těžko vychovatelný? Vyzývavý? Posedlý? Hloupý? Inteligentní? To všechno jsou posuzující výrazy, které sedí na psa, jeho vlastnosti, a to, co by měl nebo neměl dělat. Vyzývají nás, abychom si o psovi učinili negativní obrázek kvůli tomu, že nechápeme psy a jejich způsob myšlení. Nevěřím, že by používání podobných charakteristik o vašem psovi pomohlo vytvořit šťastný vztah mezi vámi a vaším čtyřnohým přítelem. V této knize uvidíte, že často používám termín „nemožný pes“ jako označení pro psa se všemi skvělými (ano, skvělými) vlastnostmi, popsanými výše. Protože i když tito psi někdy vypadají, že s nimi nelze vycházet, lze je v podstatě dobře vycvičit, dokonce výborně vycvičit. Používám také termín nepoddajný, protože ačkoli je poněkud omezený, přesně popisuje povahu těchto psů a napovídá, proč mají lidé problémy s jejich výchovou. Někdy dokonce užívám slova „obtížně vychovatelný“, „těžko vychovatelný“ a podobně, ale měla by být chápána s nadsázkou. Jak poznáte dále v této knize, pravidlem číslo jedna vašeho úspěchu je podpořit silné stránky psa a vytěžit z nich to nejlepší. Podle mého názoru je důležité, abyste na svém psovi hledali všechny jeho báječné vlastnosti a nenechali se omezovat žádnými předsudky o tom, co umí nebo neumí. Odhodit všechny negativní nálepky a s nimi související stigmata je prvním krokem k získání povědomí o potenciálu vašeho psa.

Jakýkoli druh psa může spadat do kategorie nemožných psů – čistokrevný i kříženec. Když mluvím o „teriérech“ nebo jakémkoli jiném plemenu nebo skupině psů, znamená to jen zkratku pro psa s podobnými vlastnostmi, ať už jde o míšence nebo čistokrevné psy, s papíry nebo bez nich. Většina teriérů a loveckých psů může patřit do kategorie nemožných psů, ale existuje spousta dalších plemen a kříženců, kteří mohou být nemožnými psy. Obecně vzato, pes, jehož původním záměrem je uskutečnit nezávislý výkon, aniž by byl usměrněn člověčím parťákem nebo s ním spolupracoval, je nemožný pes. Máte-li pochyby o genetické výbavě svého psa a je zcela jasné, že nejste schopni jeho chování sladit se svými plány, pak patří do klubu nemožných psů.

Trávím spoustu času poradenstvím pro čerstvé majitele bulteriérů. Slýchám historky o frustraci a ztrátě odhodlání, jež zažívají při výchově svého psa. Jako by se spousta psovodů nechtěla otravovat se psy, kteří se nedají „snadno“ vycvičit. Někteří cvičitelé zanedbávají naše doporučení, protože jejich pes je jiné rasy. To je podle mého názoru strašné. U mých psů se vyskytly velmi rozličné druhy problémů, ale překonali jsme je, a radost, kterou zažívám při každém tréninku nebo soutěži, je nezměrná. Opravdovou odměnou pro mne bylo, že jsem to dokázala, a radovala se se psy, které jsem milovala. Ráda bych tuto odměnu zpřístupnila každému, kdo po ní touží. Nebažím po „snadném“ psovi, zbožňuji své čilé teriéry, jejichž mozky tak kmitají, že můžete zaslechnout otáčení a cvakání. Nevymlouvám se, že mám malého psa, který stále utíká a je posedlý životem na plné obrátky, a ani vy byste se neměli na nic vymlouvat. Existují tisíce možností, jež čekají uvnitř vašeho nemožného psa, a já vám ukážu, jak je nalézt.

RELATIVNÍ „INTELIGENCE“ PLEMEN

Studijní křivka není přímočará

Jedna z nejúchvatnějších knih, kterou si můžete přečíst, je The Complete Dog Book, kterou vydává American Kennel Club. Obsahuje krátké popisy a historii plemen uznaných tímto klubem. Člověka ohromí, kolik specifických plemen jsme dokázali vyšlechtit k různým úkolům. Existují honáci dobytka, kteří ženou stádo zezadu, a pak honáci, kteří stádo vedou obíháním kolem něj. Existují psi, kteří aportují ptáky, aniž by je jakkoli poškodili, a psi, kteří zničí jakékoli malé zvíře, jež se jim dostane do cesty. Jsou plemena, která svědomitě a bez povyku najdou ptačí hnízdo, a plemena, která se při honbě mohou zbláznit. Jiní psi jsou hlídači a nepustí nikoho ke své rodině (lidem, jiným psům nebo ovcím) a další psi ochotně poslouchají kohokoli.

Teď se posaďte, protože zažijete šok. Žádné psí plemeno není ve své podstatě pro výcvik vhodnější než ostatní psí plemena nebo kříženci. To je pravda – přes všechny oslnivé vzorce chování, které některá plemena nabízejí, a přestože psi určitých plemen vysloveně čekají na váš povel, není jejich výcvik rychlejší než u ostatních. To není pouze můj názor – Scott a Fuller ve svém klíčovém díle Genetics and the Social Behavior of the Dog (Chicago: University of Chicago Press, 1996) popisují experiment s basenji, šetlandskými ovčáky, bígly, kokršpaněly, drsnosrstými foxteriéry a všemi možnými kříženci těchto plemen. Test zahrnoval různě složité kombinace překážek a spletitostí, které museli psi překonat, aby dostali za odměnu pamlsek. Scott a Fuller zjistili, že když šlo o řešení problému a učení, žádné čistokrevné ani křížené plemeno nebylo rychlejší než jiné. Jejich slovy:

Jedinci všech plemen vykazují zhruba stejnou úroveň výkonnosti a řešení problému za předpokladu, že jsou dostatečně motivováni, že fyzické rozdíly nebo handicapy neovlivňují výsledky testu a že jsou odstraněny narušující emoční reakce jako například strach. Zkrátka všechna plemena se jeví, co do čisté inteligence, celkem podobně.

Moment, je to ještě lepší. Když se na to podíváte zblízka, zjistíte, že lidé považují rasu basenji za jednu z těch, které se dají nejhůře vycvičit, kdežto šeltie za jednu z těch ras, které se dají nejlépe vycvičit. Půjdete-li na závody poslušnosti nebo agility, uvidíte tam mnoho šeltií a mnohem méně basenji. Někteří lidé to připisují vyšší inteligenci šeltií a jejich schopnosti učit se. Scott a Fuller o tom sdělují své poznatky:

V podstatě se čtyři lovecká plemena (bíglové, basenji, teriéři a kokrové) ukázala v testech jako nejschopnější. Příčinou byla pravděpodobně koncepce testů, založená na schopnosti samostatného jednání, které bylo motivováno pamlsky za odměnu. Naproti tomu se šetlandští ovčáci, jejichž předkové byli vybírání podle toho, aby dovedli vykonat řadu složitých povelů pod vedením člověka, předvedli spíš hůře. Šeltie skutečně v mnoha testech budily dojem, že čekají na něčí povel, než začaly jednat. (Důraz přidán autorkou.)

Povšimněte si, prosím, že skutečnost, že se šeltie zdráhala při řešení problému, neznamená, že je více nebo méně inteligentní než ostatní rasy. Znamená to pouze, že svou povahou tíhne k tomu, aby jí v takových případech bylo řečeno, co má vykonat. Myslím, že musíme být při přisuzování označení „inteligentní“ nebo „hloupý“ opatrní, protože hodnocení inteligence psa závisí na vašich předem vytvořených představách o tom, jaký by pes „měl“ být. Zaměřte se na to, co si přejete, aby váš pes dělal, a na nejlepší způsob, jak toho docílit. Posuzovat psa jako „inteligentního“ nebo „hloupého“ nijak program výcviku neuspíší a bude při jeho realizaci jen překážet.

Dobře vychovaný pes je výtečným společníkem.

Basenji se učil rychleji než šeltie. Šeltie čekaly na něčí povel, zatímco basenji šel svou cestou a domýšlel si cviky sám. Z toho vyplývá, že jestli má basenji stejnou, ne-li větší schopnost se učit než šeltie, proč je tak ďábelsky těžké přinutit basenjiho provést to, co po něm žádáme? Odpověď zní: tradiční výcvikové metody byly koncipovány pro psychicky poddajné psy (např. šeltie). Tyto metody se spoléhají na „ukázání“ nebo „sdělení“ psovi, co po něm chceme. Pokud máte psa, který byl v průběhu staletí nebo tisíciletí šlechtěním přednastaven, aby byl vnímavý k povelům a aby mu bylo řečeno, co má udělat, budou vám tyto metody k něčemu platné. Jestliže vlastníte psa, který byl vychováván k samostatnému myšlení, budete bít hlavou o zeď. Potíž není v psovi, ale v metodě, kterou ho učíte. Místo toho, abyste ho nutili nebo mu ukazovali, co má provést, potřebujete se naučit systém výcviku, který bude čerpat ze schopnosti vašeho psa samostatně řešit potíže tak, jak to popisují Fuller a Scott.

Dobře, podívejme se na to, jak zjistíme silné a problémové stránky svého psa. Váš exemplář nemožného psa může nebo nemusí oplývat všemi těmito hodnotami, ale nejspíše jich bude mít většinu:

Silné stránky

• Je živý a velmi zvědavý na věci ve svém okolí.

• Dobře a samostatně vykonává úkoly a řeší problémy.

• Když se rozhodne, že něco chce, musí to mít a je schopný překonat ohromná úskalí, aby toho dosáhl.

Problémové stránky

• Příliš se nestará o to, jestli souhlasíte nebo ne s jeho činností – nemá žádnou přirozenou touhu vás potěšit.

• Nemá žádný přirozený sklon věnovat vám pozornost.

• Je tak zapálený do svých aktivit, že je obtížné, ne-li přímo nemožné, přeorientovat jeho pozornost na to, co byste si přáli vy.

Uvědomte si ale, že silné i problémové stránky vašeho psa jsou dvě strany téže mince, neboť:

• Je živý a velmi zvědavý na věci ve svém okolí, což znamená, že jeho svět se netočí jen okolo vás a toho, jestli s ním souhlasíte nebo ne.

• Dobře a samostatně vykonává úkoly a řeší problémy, a proto vám nepotřebuje věnovat tolik pozornosti.

• Je schopný velkého zapálení pro svou věc, což je báječné, dokud jsou vaše a jeho cíle stejné.

Mějte při výchově psa tyto dvojznačné rysy na paměti. Jsou to vlastnosti, kvůli kterým jste si ho zamilovali, a my je na naší cestě budeme respektovat a ctít při každém kroku. Popuzující vlastnosti mají vždycky svou odvrácenou stranu – a je úkolem dobrého cvičitele, aby ji nalezl a upotřebil ke svému užitku!

Kapitola druhá

Práce bez záchranné sítě

Jak rozumět systému výchovy nemožných psů

Prozradím vám tajemství o výcviku psů. Jen 10 % výcviku tvoří učení konkrétních povelů jako „sedni“, „lehni“, „ke mně“. V ostatních 90 % výcviku jde o to, abyste přivedli psa ke způsobu myšlení, v němž chce a je ochotný dávat pozor a učit se. Váš průměrný zlatý retrívr nebo šetlandský ovčák je v rámci nebo poblíž rámce chování potřebného k nabytí žádaných chování. Váš nemožný pes ale takový není. Proto navzdory faktu, že existuje mnoho knih o výchově psů, které pojednávají o výcviku psa k základním povelům jako „sedni“, „lehni“, „ke mně“, většina majitelů nemožných psů nemůže naučit svého psa, aby spolehlivě poslouchal. Jejich psi se prostě neúčastní.

JEDNU NOHU PŘED DRUHOU

Krok k úspěchu

Je velmi důležité, abyste si uvědomili, že vaším hlavním úkolem je přetvořit způsob uvažování psa, a ne jej učit konkrétním povelům. Když psa dostanete do správného rámce uvažování, můžete ho pomocí krátkého povelu naučit cokoli. Mnozí lidé zamíří do knihkupectví nebo na kurz, protože si přejí, aby se jejich pes naučil pravidlům základní poslušnosti – „sedni“, „lehni“, „zůstaň“, „ke mně“, „k noze“ a pozdravné rituály. Při čtení této knihy uvidíte, že my těmito povely nezačínáme. Začínáme spoustou naučných her, které vám mohou připadat irelevantní. Zjistíte, že někdy dlouho učíme psa povel, ačkoli bychom ho to mohli naučit mnohem rychleji. Existuje pro to důvod. Hry, které s ním budete hrát, a způsob, kterým jej budete učit, zásadně změní způsob jeho myšlení a připraví ho na to, aby se naučil cokoli, co budete chtít. Jen se mnou musíte vydržet a provést psa celým procesem. Pamatujte, že nepoddajná plemena ve Scottově a Fullerově studii vykázala lepší výsledky než „snadno vycvičitelná“ plemena, když se měla vypořádat s problémem, který musela vyřešit sama. V systému nemožných psů předáme, kdykoli to bude možné, problém psovi a necháme mu prostor, aby učinil to, co umí nejlíp – vymyslel to.

Nejdřív musíte psa naučit chtít poslouchat. Nemusíte ho sekýrovat, on se může naučit vám spolupráci nabídnout.

Zde je shrnutí kroků, kterými vás v této knize provedu:

1. Objevit, jak se psi učí

Musíte mít základní znalosti o pravidlech učení. Trénování vašeho psa je jako karetní hra, kdy držíte v rukou všechny karty „výsledků“ a váš pes všechny karty „chování“. V prvním kroku se naučíte, jak dovést psa k tomu, aby vyměňoval své karty „chování“ za vaše karty „výsledků“.

2. Naučit se používat klikr

Klikr je malé zařízení, které vydává zvuk a tím oznamuje psovi, že něco udělal správně. Klikr je váš výkonný nástroj pro komunikaci se psem.

3. Přimět psa, aby nabízel chování

Vaším cílem je naučit psa, aby vám začal nabízet, co pro vás může udělat, aniž byste jej o to žádali. I když vám cvičení v této části mohou připadat jako hloupé hry bez praktického uplatnění, je to vlastně nejdůležitější část knihy. Velký rozdíl mezi průměrným labradorem a průměrným foxteriérem spočívá v tom, že labrador častěji hledá způsoby, jak by uspokojil vaše požadavky, zatímco foxteriér hledá způsoby, jak se krucinál od vás dostane pryč a uspokojí své požadavky. Cvičení zde uvedená mohou vašeho foxteriéra dovést k tomu, aby přemýšlel více jako labrador.

4. Formování

Naučíte se, jak svého psa učit chování po malých krůčcích a budete používat jen klikr a odměny – konečným výsledkem bude výcvik s volnýma rukama. V této části tréninku si můžete myslet, že existují mnohem snadnější cesty, jak naučit svého psa povelům, ale pamatujte, že 90 % učení nemožného psa se zakládá na formování jeho přístupu a pouhých 10 % je založeno na chování. Formování je nejlepší cestou, jak z jeho schopnosti řešit problémy vytěžíte maximum.

5. Motivátory

Zjistěte, co vašeho psa opravdu rozpaluje. Získejte nad těmito věcmi nebo aktivitami kontrolu. Vyměňte je za ty, které upřednostňujete vy. Jejich spojením převedete vášeň psa pro aktivity jako je čenichání, hrabání nebo utíkání na způsoby chování, které si přejete vy, jako je chození u nohy, sezení nebo příchod psa na zavolání.

6. Pozornost

Než začnete cokoli dělat, musí vám pes věnovat pozornost. Když projdete prvními kroky, už psovu pozornost mít budete, ale my ji potřebujeme rozšířit na pozornost kdekoli, a to i při enormním rozptýlení.

7. Hraní

Hrou báječně upevníte váš vzájemný vztah. Jestliže si s vámi váš pes rád hraje, bude se všeobecně více zajímat o vás a o to, co děláte. Budete usilovat o to, aby hru s vámi miloval, a vy ji budete moci využít jako odměnu výměnou za vykonání povelu. V této části výcvikového systému nemožných psů se naučíte mnoho her, i to, jak naučit hře i nejneochotnějšího psa.

8. Chování

A je to tady! V této části se dozvíte, jak naučit psa povelům jako „sedni“, „lehni“, „zůstaň“ a „ke mně“, a také, jak změnit „problémové“ reakce.

9. Život se psem

Nakonec budeme mluvit o tom, jak včlenit výcvik do života s minimálními nesnázemi.

PRÁZDNÉ VÝSLEDKY

Nástroje používané vtomto systému

Každá učební metoda používá stejnou elementární techniku– pes provede pokyn, což přináší výsledek. Je-li výsledkem něco, co má pes rád, bude se snažit realizovat vzorec chování znovu. Pokud je výsledkem něco, co pes rád nemá, bude se snažit tento vzorec již neopakovat. Jediný základní rozdíl mezi výcvikovými metodami je druh výsledku, který psovod zvolí. Zde jsou čtyři možné výsledky pro jakoukoli akci:

1. Je dodáno něco, co má pes rád. Například pes provede povel „sedni“ adostane piškot. Nazývá se to pozitivní posílení.

2. Je odebráno něco, co má pes rád. Například na vás pes skočí avy se obrátíte aignorujete ho– pozornost je odebrána. Nazývá se to negativní trest.

3. Je dodáno něco, co pes nemá rád. Například pes táhne na vodítku adostane za to trhnutí vodítkem. To se nazývá pozitivní trest.

4. Je odebráno něco, co pes nemá rád. Například ucho psa je přiskřípnuté, dokud nezvedne činku– zvednutí činky způsobí, že bolest na uchu ustane. To se nazývá negativní posílení.