Obsah

ČASTOKRÁT

AŽ MĚ ANDĚLÉ

MOŘE

DOBRÉ SKUTKY

SMUTNĚ SLUNEČNÝ DEN

DOPIS JARMILE

BLUES O NADĚJI

BLUES OKNA DO NEBE

ÚTĚK Z MĚSTA

BLUES PŘED OPONOU

VČERA

BLUES O DUŠI

PÍSEŇ TŘEŠŇOVÉHO VÍNA

ZTRACENÉ ILUZE

POHLEDY Z OKNA

BLUES PRO DVĚ UVADĚČKY

V RYBÁCH ZROZEN

POSLEDNÍ ZAMĚSTNÁNÍ

DEŠTIVÁ NÁLADA

V ULICI

HALÓ, TAXI

PÍSEŇ UKLÍZEČKY ZE STARÉHO KINA

BLUES BEZDOMOVCE

BLUES ČESKÉHO BARU

PŮLNOČNÍ BAR

AMTRAK PIONEER

NĚŽNÝ BARBAR

PILULE DO KEBULE

OPILÝ DŮM

BLUES PRO SVOU BYTNOU

KDYŽ ODE MĚ ODJÍŽDÍŠ

JÁ VĚŘÍM V ČLOVĚKA

ZA OKNEM VÍTR ZPÍVÁ

STÍN V MLZE

NEMOCNIČNÍ BLUES

UŽ ODJÍŽDÍ VLAK

PŮLNOČNÍ PARK

STARÝ VETERÁN

BLUES PRO MALÉHO PSÍČKA

BLUES MÉHO BARU

MEDITACE O VĚČNOSTI

BLUES STARÉHO ZIMNÍKU

STÍN

BLUES MYČKY NÁDOBÍ

TENHLE KRÁSNEJ SVĚT

MOSAZNÁ KLIKA

BLUES STÁRNOUCÍCH MUŽŮ

RÁNEM UZÍVANÝM

VRABČÍ NÁLADA

BLUES MOKRÝCH BRATŘÍ

AŽ ZHASNE SLUNCE

BLUES HLÍDACÍHO PSA

NÁVŠTĚVA

RECEPT

DIVNÁ DOBA

SCHŮZE BLÁZNŮ

BAR U ALBÍNY

CHICAGO BLUES

CESTA KE ŠTĚSTÍ

BLUES NĚKTERÉHO DNE

AMTRAK BLUES

OTÁZKY

V ŽIVOTNÍM KOLOBĚHU

PŘÍTEL DEŠTĚ

BLUES OPUŠTĚNÉHO BYTU

CESTA DO HUTÍ

POHLEDY DO TMY

BLUES Z HARD ROCKU

ŽEBŘÍK DO NEBE

BLUES O VELKÉ CESTĚ

ZBYTEČNÁ NOC

O ŽIVOTĚ

SVĚTLO NADĚJE

NESENTIMENTÁLNÍ BLUES

KLIDNÉ BLUES

BLUES ÚZKOSTI

V AMERICE JE BAR

POČÍTÁM DNY

PÍSEŇ O MALÉ ZEMI

STRAŠIDLO

MELANCHOLIE ŘEKY

U ROTTA

SWING ŠŤASTNÉHO OPILCE

VŠECHNO VÍME

PROČ JSI SMUTNÝ, SYNU

ČTVRTEK

POBŘEŽÍ

BLUES PROFESIONÁLNÍHO MUZIKANTA

NEBER SI KABÁT

CESTY Z MĚSTA

EVROPSKÁ MELANCHOLIE

BLUES NEZAMĚSTNANÉHO

V DÁLCE HOUKÁ VLAK

POSELSTVÍ

PÍSEŇ STÁRNOUCÍHO MUŽE

PÍSEŇ O VOLOVI

FOUSKŮV VESELÝ EPITAF

KLADENSKÉ ASANAČNÍ BLUES

KDYŽ JSEM CHTĚL…

ČERNOBÍLÉ BLUES

POSLEDNÍ VLAK

MĚ PRALA CELÁ ULICE

OČI KONÍ

PÍSEŇ PRO JARMILU

SKEPTICKÉ BOOGIE

AMERICKÝ SEN

HVĚZDY

VEČER V PODNÁJMU

LÍSTEK NA PARNÍK

BLUES ČERNÉHO KLADNA

ŽIVOTOPISNÁ PÍSEŇ

NEVZDÁVEJ

JÁ NEJSEM ANDĚLEM

POHODA VÁNOC

BLUES NÁVRATU

JOSEF FOUSEK

OBRAZ

MALOVANÝ DUHOU

Texty z rozsáhlého archivu J. F. vybral a uspořádal Tomáš Fousek.

OBRAZ MALOVANÝ DUHOU

Josef Fousek

Copyright © Josef Fousek, 2022

All rights reserved

ISBN 978-80-242-8327-2

Tátovy básně a písňové texty obsažené v této knize

jsou jednoznačnou odpovědí na otázku, proč jsem se nikdy

v životě nesnažil stvořit pro své bluesové hudební pokusy

vlastní texty. Prostě to nebylo třeba.

Tati, díky.

Tomáš

Básně svého života věnuji ženě Jarmile,

své rodině a přátelům na celém světě.

J. F.

ČASTOKRÁT

/1997/

Častokrát dětem závidím

Že mají v očích třpyt

Jdou šťastně jarní ulicí

A nemohou nás pochopit

Že také my jsme věřili

Na život na lásku

A každý den byl úchvatný

Jak kniha obrázků

A kdo měl víc než padesát

Ten starcem se nám zdál

Já ve slovníku nehledal

Ta divná slova závist žal

I peněz měl jsem pramálo

A bylo mi to fuk

Já myslel že jsem dospělý

A byl jsem stále kluk

Oči a srdce jako zvon

A noci plné zázraků

A tak jsem ani netušil

Že přijdou chvíle soumraků

Co všechno navždy odválo

To nikdo nazpět nevrací

Je marné truchlit nad činy

Co člověk cestou poztrácí

Někdo má berli někdo hůl

Vlasů je méně vrásek víc

A přesto jako před léty

Mé oči hledí na měsíc

Na hvězdy něžné mihotavé

Na dálky kde prý Pán Bůh je

Co bude potom ptám se tiše

A vezmou-li mne do ráje

Já nechtěl bych tam přiznávám

Já tenhle svět rád nad vše mám

A mrzí mne že jeho krásy

Už asi nikdy nepoznám

Vždyť každý den je originál

Ať prší nebo sněží nám

Na každou chvíli co jsem prožil

Jak blázen dál si vzpomínám

Je skvělá tahle Modrá země

Za každý úsměv dík jí vzdám

Jsem starý dědek – promiňte mi –

Že se vám dneska zpovídám

/manželům Olze a Mirkovi Hudečkovým/

AŽ MĚ ANDĚLÉ

/Píseň pro mou ženu, 1981/

Až mě andělé zavolají k sobě

Nechci mít na pohřbu šumaře

Dám přednost před smutečním maršem

Bluesové tiché kytaře

Předem už prosím pozůstalé lidi

Nechte doma sváteční černý šat

V džínách si sedněte u mě

Ať můžu s vámi zazpívat

Že se obávám té neznámé pouti

Chápejte – umřu poprvé

Na světě nechávám svou touhu a lásku

Duše má bude bez krve

Až půjdete ze hřbitova někam pít

Dejte si za mě taky skleničku

Jenom své ženě chtěl bych říct

Zůstaň pak se mnou chviličku

Koukám se do ulic

Slzy mi lezou do očí

Můj život končí ve hvězdách

Lidé se dole plahočí

Měl jsem rád život bláznivej

Já neměl srdce z kamene

Sem tam si někdo vzpomene

Až mě andělé zavolají k sobě…

/Sanatorium J. Wolkera Tatranská Polianka,

nemocnice Třebotov, Jednotka intenzivní péče Kroměříž,

zhudebnil a zpívá Petr Spálený,

premiéra v Semaforu 1987/

MOŘE

Na lodi kormidlo marodí

Loď bloudí velbloudí sem a tam

Je písku v notýsku

Záznamy dam

Moře mne pohltí

Nač skrývat pohnutí

Zůstal jsem sám

U boku hejno je žraloků

Mají hlad bez nálad mlaskají

Zlé oči se točí

A mrkají

Řek jsem si viníku

Teď není úniku

Už ti hrají

Teď z moře vykouklo mé hoře

Stín panny z mé vany

Z pobřeží

Naděje všude je

Štěstí drží

Bouře se ztrácí tmou

Zažil jsem chvíli zlou

Čichám k růži

Teď z moře vykouklo mé hoře

/zhudebnil Ivan Kotrč/

DOBRÉ SKUTKY

/1991/

Začal jsem dělat dobré skutky

Aby mi Pán Bůh šanci dal

Bejt tady dole ještě chvíli

Aby můj život neodvál

Mám spousty hříchů ne zas tolik

Abych měl tolik trápení

Tak prosím pošli pro anděla

Ať moji svíci vymění

Já za to zkusím zapomenout

Na závist která ve mně je

Na beznaděj co se mnou chodí

Když slunce chvíli nehřeje

Taky tě prosím Pane Bože

Kdyby ten anděl svíci splet

Oklikou vem mě potom k sobě

Ať vidím ještě dlouho

Tenhle krásnej svět

Já nechci Pane fůry peněz

Jen trochu času pro své sny

Úsměvy které potkám cestou

Jsou pro mě krásný kapesný

Až pomalu se budu vznášet

Nad řekou co jsem měl tak rád

Nesmíš má lásko pro mě plakat

Až budou moji píseň hrát

Určitě jednou setkáme se

V mém lese plném borovic

A já ti řeknu všechna slova

Co zapomněl jsem tenkrát říct

Nesmíš má lásko pro mě plakat

/v nemocnici u MUDr. Paukové –

Kladno, 18. 9. 1991/

SMUTNĚ SLUNEČNÝ DEN

/1996/

Jsa uhněten z masa krve a kostí

Prohnut pod tíží problémů

Mou duši snadno zraní lidé sprostí

Neb srdce mám a nejsem bez citu

Tak obracím své kroky zpátky v mžiku

Hrozí-li setkání a střet

Už nechci hledat slova na chodníku

O lásce sním s níž vcházím do bytu

V mém rozbitém portrétu v kalužině

Se na mne šklebí vzpomínka

Podobna holce která pláče v kině

Znavena tmou a lidskou havětí

Jsa uhněten jak těsto které kyne

Pro stůl kde sežrán budu v Nic

Má vzletná duše s každým jarem hyne

Jak tohle bídné plytké století

Hloupostí bit jak čokl holí pána

Naděje zbaven navždycky

Nahoře fuj a vespod lesklá strana

Při zdi se šinu s písní ulice

Šaškovský šat a ze slz čouhá nitě

Starostmi uzlů zdobena

Šednoucí vlas a navždy malé dítě

Okouzlen smutkem měsíce

/Pepíčkovi a Kristýnce dědeček/

DOPIS JARMILE

Musím tě vzít s sebou Jarmilo

Do obyčejných míst

Kde v samotě jsem dlel

Jak starý zámek bez klíče

Pil víno tiše rezivěl

Už ani nevím kolikrát

Jsem s tebou ve snách spal

Však jedno věz že pokaždé

Jsem tvoji duši postrádal

Co platno pití spousty slov

O tom co kde a kdy a jak

Samota smutná družka je

A chlap se cítí jako brak

Já do svých míst tě zavezu

Kde číšníci mne vítají

Pak za výčepem potajmu

Je blázen – tiše říkají

Co měst jsem viděl nevím sám

Na celém světě byl jsem snad

Kde všude zřel jsem na ženské

A jenom tebe měl jsem rád

Já do soukromí vkrádal se

A stesků slyšel bezpočet

Jen zapomenout na lásku

Jsem nikdy věř mi nedoved

Oči mám slabé srdce též

Z vlasů je řídká zahrada

Je krásné žít když tvoji dlaň

Tam někdo v dálce postrádá

O víc už nejde co bys chtěl

Člověku málo postačí

Usedni v parku v ústraní

A stromy?

Až zmizíš tiše zapláčí

/Hotel U Hejtmana, Klatovy, 24. 9. 1997/

BLUES O NADĚJI

/1995/

Věřme těm krásným lžím

Nechme si iluze

Že pravda vítězí

O lásce na duze

Která nám do srdcí

Nalévá naděje

Do snů se pohroužit

Člověku dobré je

Písničku půlnoční

Zvony už vyzvání

S kloboukem smeknutým

V němž chodí bezbranní

Vniveč se rozdělit

O plachou bezmoci

O víru prostinkou

Co nosí proroci

V dál duše vzlétají

Na křídlech ze slzí

Dál oči třpytí se

V náruči iluzí

Do strachu kaluží

Poklekám šeptaje

Nechte si jízdenku

Na cestu do ráje

Probuzen svítáním

Každou píď ulice

Vdechuji parfémy

Vuřtů a hořčice

U kávy na baru

S pilulkou na srdce

Bělásku neboj se

Přistaň mi na ruce

Slyšíš tu muziku

A jak mne dojímá

To člověk samotou

Celý svět objímá…

BLUES OKNA DO NEBE

/1990/

Haló pane kouká vám z okna splín

Možná že z dýmů co mlčí u mašin

A vaše oči snivý do dálek běží tmou

Co ze lží mají závoj a strašně smutný jsou

Haló pane jen já vím jak vám je

Slepý koleje nejsou propustkou do ráje

Jsou jako tichý řeky co břehy míjejí

A odnášejí s sebou poslední naději

Z náruče sebevrahů tíseň se prodává

Noc nemá nikdy konce a člověk nespává

Nádražím chodí stíny bez lístků bez jména

Na kolej nevstupujte pokladna zavřená

Haló pane vím jak vám těžko je

Už nikdy nevyjdete ze svého pokoje

Ty krásný velký města kam jste chtěl vždycky jet

Zmizely navždy v dálce jak křehkej dětskej svět

Zahoďte ty svý berle vemu vás s sebou ven

Pojedem náklaďákem kde v moři končí den

Jsme na tom oba stejně já prasklý srdce mám

A to co mi z něj zbylo to klidně rozdávám

Život má tolik roků co kol má tenhle vlak

Tak jako vám je dneska je i mně všelijak

Poslední vůz nás veze a Pán Bůh ví jen kam

Já pochopil jsem jedno že jede ke hvězdám

Čím blíž jsou tyhle hvězdy tím větší mám z nich strach

Abych se přiznal pane na Zem bych radši plách

To vaše smutný okno je jako žlutej květ