Obsah

FOTOGRAF

MOŘSKÁ PANNA V KANCLU

DVOJČATA V BALÍKU

HOLLYWOODSKÝ AUTOBUS

LILIPUTÁN

GOOD BYE, GOOD BYE, SWEET DARLING!

TELEFONNÍ BUDKA

DVĚ MÍSTA, PROSÍM!

GODARDŮV ROZKVĚT

ADOLFOVA SELFÍČKA

poděkování

depiláž

NATALIE A. ROLLKO

depiláž

BLÁZNIVÉ POVÍDKY

VE STYLU WOODYHO ALLENA

DEPILÁŽ

Bláznivé povídky ve stylu Woodyho Allena

Natalie A. Rollko

Copyright © Natalie A. Rollko, 2022

All rights reserved

ISBN 978-80-249-4982-6

FOTOGRAF

Královna ze sebe vydala to nejlepší. I přes churavá kolena vstala z postele, a aby všechno v klidu stihla, dva dny před fotografováním
se s královským průvodem a několika novináři přesunula ze svých komnat do svých zahrad.

Flóki Hafnisson byl fotografickým samorostem. Dřív, než se jím stal, pomáhal svému otci Hafnimu sbírat a prodávat samorosty, které se vyskytovaly v lesích sousedících s jejich domem. Když bylo Flókimu patnáct, vyrazil za samorosty sám. Při jejich hledání jej zastihla silná bouřka. Chtěl se před ní ukrýt, ale uklouznul a nešťastně spadl na jeden ze samorostů. Ukrutná bolest, kterou pocítil ve své zadnici, mu způsobila celoživotní trauma. Od té doby měl fobii z tvrdých a ostrých předmětů, deště, bouřky, blesků, neznámých věcí a jakéhokoliv tělesného kontaktu. Odmítal kamkoliv chodit a vyhýbal se lidem. S otcem komunikoval přes dopisy, které si v noci doručovali pod dveře svých pokojů. V jednom se otec rozepsal o svém smutku z toho, že jeho syn zůstal bez přátel, zcela sám.

Myšlenka mít při sobě někoho blízkého se Flókimu zamlouvala. Nemohl to však být člověk z masa a kostí. Když zavřel oči, viděl před sebou Karla Lagerfelda s kočkou Choupette nebo obří mončičáky. Flóki o svých představách napsal návrháři a požádal jej o pomoc. Za pár měsíců obdržel nadlimitní zásilku z Paříže. Karl pro něj navrhnul obří plyšové já, které ho mělo chránit, bavit a zahřívat. Bylo ušito z toho nejjemnějšího plyše. Každý detail byl pečlivě propracován, aby co nejvěrněji vystihoval podobu čtrnáctiletého Flókiho Hafnissona, který se na Karla usmíval z poslední fotografie pořízené před nechráněným stykem se samorostem.

Flóki se od obřího plyšového já nedokázal odtrhnout. Trávil s ním každou vteřinu dne i noci.

Hafni byl rád, že Flóki pookřál, ale jeho plyšový kamarád mu příliš neseděl. Měl pocit, že Flókiho dusí, a ještě víc izoluje od skutečného světa. Aby zabránil další katastrofě, koupil mu fotoaparát. Věřil, že síla objektivu udrží jeho syna v kontaktu s realitou a někam nasměruje.

V den svých čtyřiačtyřicátých narozenin Flóki u dveří pokoje namísto dopisu objevil krabici s digitální zrcadlovkou. Okamžitě mu padla do ruky a za pár hodin ji perfektně ovládal. To, co vytvářel, bylo ohromující. S portréty obřího plyšového já vyhrál několik mezinárodních soutěží a snímky se zátiším byly prohlášeny za nejlepší fotosérii desetiletí a následně prodány do Centre Pompidou.

Hvězda Flókiho Hafnissona rychle stoupala. Každý, kdo něco znamenal, se chtěl alespoň jednou tváří v tvář setkat se slavným fotografem, kterého nikdo nikdy neviděl. Známé osobnosti a celebrity ho přes Hafniho bombardovaly různými odkazy, dotazy, pozvánkami a poptávkami na focení. Flóki na nic nereagoval. Strachy, které v sobě od nešťastné události se samorostem pěstoval, byly pořád silnější než síla vlastního já. Podvědomě však cítil, že jednou se všechno zlomí.

S obřím plyšovým já vysedával u okna svého pokoje a vyhlížel zlomový okamžik. Přišel bez zaklepání s nečekanou příležitostí. Flóki měl nafotit snímky Alžběty II. do královského alba, Anny Wintour na titulní stránku amerického Vogue a Madonny v jejím portugalském sídle.

Flókimu bylo jasné, že po dlouhých letech strávených v rodičovském domě pouze s otcem a obřím plyšovým já to nebude mít vůbec snadné. Aby mohl komunikovat se světem a zároveň v něm i fotografovat, potřeboval asistenta a fotomobil.

Chodící, mluvící a přemýšlející asistent představoval fotografovu pravou ruku. Měl zabezpečovat každodenní komunikaci, bezproblémový chod všech zakázek a vše, co k tomu patří. Flóki od své pravé ruky požadoval vyzrálost a maximální flexibilitu. Proto si ji vybral na pracovním portálu, kde své služby nabízeli vrcholoví akrobati v penzi. Hned napoprvé ho zaujmul profil dvaatřicetiletého Sergeje Kozlova, narozeného ve znamení Berana v Moskvě, který se v posledních letech své akrobatické kariéry živil jako hadí žena v Čínském národním cirkusu. Hadí žena z Moskvy si podmanila také Hafniho, který ji písemně odsouhlasil (doposud netuší, že Kozlov je chlap). Byl rád za každý posun svého syna i za to, že on sám mohl zůstat aktivním důchodcem, starajícím se o synovy smlouvy a honoráře.

Jak se ukázalo, Sergej Kozlov byl trefou do černého. Dokázal s Flókim komunikovat pouze virtuálně, byl diskrétní, na nic se neptal a své povinnosti plnil poctivě a svědomitě. K jeho hlavním činnostem patřil dohled nad výrobou fotomobilu. Fotokabiny na kolech, která fungovala jako auto s fotoateliérem.

Konstrukce fotomobilu připomínala papamobil. Byla vyrobena z ocele a neprůstřelného čirého skla. Ve skle byl otvor na teleobjektiv. Zaostřoval na pět set metrů, což byla minimální vzdálenost, ze které byl Flóki ochoten své objekty fotit. O jeho výrobu se postarala trojice japonských designérů Akihiko Hašimoto, Kikaru Hacumaga a Takumi Jošida. Všichni tři pocházeli z Tokia a pracovali u konkurenčních výrobců fotoaparátů. Výrobu teleobjektivu brali jako seriózní popracovní bokovku. Před novináři vystupovali pod zkratkou CaNiSo a neustále svolávali tiskové konference. Kikaru Hacumaga na jedné z nich prohlásil, že on i jeho spolupracovníci se díky práci v trojici přestali chovat jako kreténi z korporátů a konečně pochopili pravý význam slova „perestrojka“.

Aby byl fotomobil co nejfunkčnější, technici jej vybavili stěrači, klimatizací, kvalitním studiovým osvětlením, alarmy, zvukovou aparaturou, mobilní obrazovkou a mikrofonem. Na kola nasadili hybridní pneumatiky, které se automaticky přizpůsobovaly terénu a venkovní teplotě. Architekti zas dbali na eleganci a pohodlí. Pokud si chtěl Flóki svou práci zpříjemnit třeba poslechem hudby, osvěžující vůní či šálkem kávy, stačilo se dotknout displeje vedle měkkého polstrovaného křesla.

První focení fotomobilem proběhlo s královnou Alžbětou II. Flóki ji nastylizoval do role věčně mladé skautky. Záběry s liliemi a skautskými pozdravy rozvrhnul do zahrad Buckinghamského paláce. Královna ze sebe vydala to nejlepší. I přes churavá kolena vstala z postele, a aby všechno v klidu stihla, dva dny před fotografováním se s královským průvodem a několika novináři přesunula ze svých komnat do svých zahrad. Na příjezd fotomobilu čekala ve speciálně upraveném skautském stanu, ve kterém nacvičovala skautské pozdravy. Samotné focení zabralo dvě hodiny, hodinu po východě a hodinu před západem slunce, a bylo ukončeno slavnostním ceremoniálem. Královna udělila Flókimu čestný řád za jeho služby. Před novináři uvedla, že si spolupráci náramně užila, protože ani nevěděla, že ji někdo fotografuje.

Focení Anny Wintour na Antarktidě proběhlo v naprosté tajnosti. Slavný fotograf ji zvěčnil jako ledovou královnu v ledové krychli mezi tučňáky. Pod poloroztátým ledem se črtalo slavné mikádo, černé sluneční brýle a žlutý outfit od Chanel, který kontrastoval s barevností tučňáků. Veškerá komunikace mezi Flókim a Wintour probíhala přes digitální obrazovku. Vlastně to byl občasný monolog fotografa, protože Wintour nemohla kvůli ledu pořádně mluvit, vidět ani slyšet. Po vydání Vogue Wintour prozradila, že před focením absolvovala dvouměsíční kurz otužilců ve Finsku a že by se v budoucnu ráda stala majitelkou dalšího fotomobilu, pochopitelně v trochu jiném designu.

Na sluncem zalitou portugalskou vesnici Sintra si Flóki zvyknul docela rychle. S čím se však nedokázal smířit, bylo chování Madonny alias Madame X,
která od něj vyžadovala, aby opustil kabinu fotomobilu a osud své traumatizované zadnice ponechal nevyzpytatelným krásám života. Naléhala, a dokonce s koňským bičíkem vyhrožovala, aby už konečně vzal fotoaparát a vyfotil ji jako pořádný muž. Flóki to neunesl a nervově se zhroutil. Výsledkem této fotovýpravy byla série snímků, na kterých byly zachyceny části rozzuřeného obličeje zpěvačky, její rozkrok, pravá ruka s bičíkem a levá se vztyčeným prostředníkem.

Hafni se Sergejem Kozlovem fotografie použili jako přímý důkaz v soudním procesu proti Madonně, která se bránila tím, že za její nepřístojné chování může Madame X.

Nervově zhroucenému Flókimu přibyla k dlouhému seznamu fobií ještě madonnofobie, která mu naštěstí nevzala chuť do dalšího fotografování. Potěšující bylo i to, že snímky s Madonnou, které byly odbornou veřejností označeny za vrchol abstraktní fotografie, odkoupil těsně před svou smrtí Karl Lagerfeld.

MOŘSKÁ PANNA V KANCLU

Sňatek s Pagosem nabízel Naděždě zcela slušné vyhlídky. Kdo na světě se mohl pochlubit chotěm, který se vyzná v obchodě, přírodních vědách, věštění a je vodníkem židovského původu?