Copyright © Ladislav Zedník, 2023

ISBN 978-80-207-2173-0

Obsah

- I. Modrá a zlatá

- Utržený karneval

- Podvržené město I

- Makety

- Pod sklíčkem hodinek zimního nebe

- Je na čase

- Homeless

- Vzdělávací program. Modelový učitel

- Sdružení. Světlušky

- Prázdniny

- Ze života včel

- V Turíně

- II. Expozimetr

- Prezence je přeceňovaná

- Vzpomínáš – i tady jsme nebyli

- Nika

- Hühnergott

- Expozice

- Toužím jen po tobě

- Časy jsou složité

- Až do dne

- Pršelo do Písku

- III. Červené světlo

- www.vseprouklid.cz

- Podvržené město II

- Maska. Nehybnost

- Maska. Netrpělivost

- Maska. Čichači kamenů

- Maska. Zpronevěry

- Bestiář

- Je válka

- Depersonalizace

- Pralinka

- Interglaciál

- Identity

- Obklíčení

- Narativy

- Prázdniny

- Shifter

- Juxtapozice indexů

- Estetika eroze; clonový odstřel

- Konjunkce I

- Kamenné stíny

- Konjunkce II

- Etologie Medúzy

- Lístek

- Neosvitly. Útěk

- IV. Slovník pojmů

Kniha vznikala s podporou Českého literárního centra, sekce Moravské zemské knihovny v Brně, během rezidenčního pobytu v Literárním domku Vzdělávacího a kulturního centra Klášter Broumov a v rámci autorského stipendijního programu 2021.

Věnuji Kláře, Labuťákovi

a ostatním živoucím fosiliím.

I. Modrá a zlatá

Utržený karneval

Střed města visí na barevných provazech.

Ve směru vinutí

ve větru šílí

nespočet zvířecích hlav. Medúza ví: to je

karneval bez konce;

úvaziště utržené kdysi kdesi v čase: půst, co se

nekonal;

a jestliže ano, už se uplandal

do říše zmizelých panen,

igráčků

a ostatních zvetšelých hraček. Medúza na noční

sleduje z terasy barevné vzorce. Součtem je blackout,

součinem pak masožravá duha. Zbývá jí vyplnit

několik zbytečných lejster. Odečíst poslední ztráty:

a není to zlé. Jenom pár nezvyklých průběhů funkce

v obvyklém chování hlav.

Je to jen fyzika částic! A ta se dá obelstít.

Medúza vlhne. Deštěm vláčná jak dárkový sáček,

uvnitř prázdná a vzrušená.

Podvržené město I

Jedeme vlakem.

Nějaké děcko tu kdovíproč řve

do oken, do uší, do krve.

Žena mu v hlasivkách pracuje hřebenem –

zkouší křik rozčesat do útlých slov.

Je třeba hodně vět,

mnoho vět začínat částicí třeba.

Naděje, možnosti… V procesu výroby člověka

dětský křik… Matka, co obléká

zklidněnou tvář, než se do kůže vstřebá.

Zvířecí reflexy, pohnutky mimo vši sdílenou logiku.

V bolesti vklíněný

rudiment na způsob slepého střeva.

Makety

Někdy jsou dny

jako makety letadel – z balzy,

motorky v dutých hlavách

klouzají líně –

křehké a hozené do tmy.

V takových dnech

je parno; a potom mží – povrchy silnic

jsou změkčené, netečné flyšem:

běhací pásy,

po kterých odcházíš na místě

a míjejí tě války: tušení, že už brzy

z cibulí vybuchne nať –

zůstanou krátery v zahradách,

pak slzy nad bitevním stolem.

V tu chvíli privátní

kanálky nebudou

stokami od malých iluzí k oku.

Ale v balzovém čase

tě míjejí veškeré války

a nemyslíš na fakt, že v hodinkách na ruce

jsou železná pérka pasti, než

prolistuješ obrazovky televizí. Detail za detailem,

hrůza příštích reportáží

přebíjí tu předchozí. Když tu chceš žít,

nauč se česky, ty krávo, zaslechneš později v tramvaji

a náhle se nevratně probouzíš.

Pod sklíčkem hodinek

zimního nebe

S hodinkami na zápěstí; tikot – tep mu odpovídá.

Table of Contents

I. Modrá a zlatá

Utržený karneval

Podvržené město I

Makety

Pod sklíčkem hodinek zimního nebe