Dvanáct a půl

Další knihy Garyho Vaynerchuka

Crushing It! How Great Entrepreneurs Build Their
Business and Influence — And How You Can, Too

Jab, Jab, Jab, Right Hook: How to Tell Your
Story in a Noisy Social World

#AskGaryVee: One Entrepreneur’s Take on
Leadership, Social Media, and Self-Awareness

The Thank You Economy

Crush It!: Why NOW Is the Time to Cash In on Your Passion

Twelve and a half.

Copyright © 2021 by Gary Vaynerchuk

© translation Tomáš Piňos, 2023

ISBN 978-80-242-9426-1

Věnováno všem podnikatelům, zakladatelům,
vedoucím pracovníkům, manažerům, matkám, otcům
a starším sourozencům majícím dost odvahy,
aby se stali lepšími lídry pro jedince, kteří k nim vzhlížejí.

ÚVOD

Před lety jsem absolvoval nejnáročnější konverzaci s klientem za celou svoji kariéru.

Jednal jsem s vrcholovou manažerkou jedné z největších značek, s nimiž jsme spolupracovali ve VaynerMedia, kreativní a mediální agentuře, v níž zastávám pozici CEO. Zavolala mi a zeptala se, jestli se můžeme setkat v centru Manhattanu. Chtěla si se mnou osobně promluvit.

Nová zaměstnankyně mojí firmy onoho dne omylem zveřejnila tweet z účtu klientky v domnění, že je přihlášená na svém twitterovém účtu. Byl to velmi negativní tweet o jiné agentuře, se kterou firma VaynerMedia spolupracovala na podpoře značky. Působilo to, jako by tato značka vytvářela znevažující komentáře o jiné agentuře.

Byla to velmi krátká schůzka. Manažerka očekávala, že už se nic takového nestane, a požádala mě, abych to zajistil zavedením patřičných protokolů a systémů.

Poté mi řekla: „Má-li moje firma s vámi i nadále spolupracovat, musíte propustit osobu, která ten tweet zveřejnila.“

Přemýšlel jsem o tom jen snad setinu sekundy a odpověděl jsem: „Nemohu to udělat.“

Musel jsem být schopen řídit svoji firmu a konat vlastní rozhodnutí o zaměstnancích. Manažerka s námi mohla ukončit spolupráci, kdyby to považovala za nutné, já jsem ale musel rozhodnout, jaké budou následky onoho tweetu.

Byla překvapená. Její značka představovala 30 procent našich tehdejších výnosů.

Byl jsem připraven na to, že s námi ukončí spolupráci, věděl jsem však, že máme dost nových zakázek a můžeme si dovolit jeden rok bez příjmů. Měl jsem rovněž dostatečné úspory, takže kdybychom během onoho roku přišli o peníze, byl bych ochoten kompenzovat ztráty. Uvědomoval jsem si, že když tuto bouři přečkáme, budete to pro zaměstnance jasné znamení, čeho si opravdu ceníme.

Tato konverzace byla jedním z pozoruhodných okamžiků, kdy se musíte rozhodnout, co budete prosazovat. Naplánovali jsme si telefonát na následující den a já jsem trval na svém. Klient s námi naštěstí neukončil spolupráci.

Vyprávím tento příběh, protože moderní definice „chytrého obchodního rozhodnutí“ je příliš založena na analýzách. Obchodní lídři mají sklon hledat jistotu v černobílém vidění světa. Nacházejí ji v akademických poznatcích, matematice, tvrdých datech a čemkoli, co vypadá dobře v tabulkách.

Je těžké hodnotit měsíční, dvouměsíční, čtvrtletní, roční nebo dvouletou efektivitu empatie, laskavosti a sebeuvědomění v organizaci, ale je jisté, že výsledky takové empatie se projeví. Dokážete-li v organizaci eliminovat strach, začnou se dít velmi dobré věci. Když se zaměstnanci nemusí snažit vzájemně se přechytračit a politicky zničit, mohou zdárně plnit zadané úkoly. Netuším, která šestiletá dívka z Tennessee vymyslí systém hodnocení těchto věcí, dříve či později to však bude možné.

Zejména ve velkých společnostech vychází mnohá rozhodnutí ze čtvrtletních čísel. Tato praxe se zrodila na Wall Street a v obchodních školách, kde je každé čtvrtletí hodnocena vaše výkonnost. Může to vést k určitému krátkodobému chování, přestože mnozí z nás dosud plánují, že budou podnikat dalších pět, deset, dvacet nebo padesát let.

Tento sklon ke krátkodobým měřítkům může vést bohužel i k tomu, že je emoční inteligence spíše přáním než požadavkem. Vzniká tak situace, v níž lídr přehlíží, že jsou všichni zaměstnanci nešťastní kvůli jednomu kolegovi, neboť tento člověk zajišťuje většinu výnosů. Lidé se pak domnívají, že negativní chování a nízké EQ (emocionální kvocient) jsou průvodní jevy „dobrého podnikání“.

Svět obchodu, do kterého jsem vstoupil na sklonku devadesátých let, se zamiloval do černobílého vidění světa. V té době jsme si neuvědomovali, že klíčem k vybudování úspěšné firmy mohou být tzv. měkké dovednosti. Nevybavuji si, že by tyto vlastnosti byly v podnikatelské komunitě zdůrazňovány. Byznys byl bezohledným úsilím, ve kterém „přežili jen silní“.

I já jsem paradoxně přesvědčený, že přežijí jen silní jedinci. Domnívám se však, že skutečná síla tkví ve vašem lidství, díky němuž můžete přežít a prosperovat. Projevuje se to tím, že v zasedací místnosti na nikoho nekřičíte nebo že nejste tvrdí vyjednávači, používající agresivní výrazy. Dnes si myslím, že nejsilnější je ten, kdo na nevlídnost reaguje laskavostí. Dvanáct ingrediencí, které v této knize popisuji, představuje některé z vlastností, jež mi v průběhu let přinesly úspěch a štěstí: jsou to vděčnost, sebeuvědomění, zodpovědnost, optimismus, empatie, laskavost, vytrvalost, zvídavost, trpělivost, přesvědčení, skromnost a ctižádostivost. Černobílé vidění světa je stále velmi důležité, podle mě je ale mnohem prospěšnější osvojení měkkých dovednosti.

Jsem si naprosto jistý, že by se v této knize mohlo psát o desítkách dalších ingrediencí. Na těchto dvanáct vlastností jsem se ale zaměřil poté, co jsem byl svědkem toho, jak je jiní lídři nedokázali uplatnit a jaký z toho měli pocit lidé v jejich okolí. Mnozí lidé mi v zasedacích místnostech, během večeří a obědů, v autobusech a letadlech vyprávěli příběhy o zanedbávání těchto dvanácti ingrediencí. Jedním ze smutných aspektů lidské povahy je to, že negativita je vždycky hlasitější než pozitivita. Jednou z mých životních motivací je snaha činit pozitivitu hlasitější. A jedním z důvodů, proč jsem tuto knihu napsal, je také rozhodnutí, že těmto vlastnostem budu fandit a v podnikání je budu zdůrazňovat.

Největší výzvou pro mě bylo jejich vyčlenění a vyjádření. Nejsou hmatatelné. Nelze je sledovat a poměřovat v tabulkách. Když jsem v květnu roku 1998 vstoupil do tátova obchodu s alkoholem, neuvědomoval jsem si jejich význam.

Můj táta není příliš upovídaný, když jsem se ale v roce 2020 v Den díkůvzdání pustil do psaní této knihy, řekl mi, že když jsem s ním začal pracovat, nevěřil na „firemní kulturu“. Pocházel ze Sovětského svazu a dříve se domníval, že nejúčinnějšími stimuly jsou strach a peníze. Podle toho rozvíjel svoji kariéru. Dnes však sází především na pozitivní firemní kulturu. I když to pro něj není přirozené a obtížně to vysvětluje přátelům, řekl mi, že je to zásadní. Považuji to za něco půvabného, zejména s ohledem na to, jak zřídka se mnou táta o takových věcech mluví.

Tato kniha je pro mě očistná, protože mi umožňuje dělat to, co vzhledem k roztříštěnosti svého komunikačního stylu nemohu dělat na sociálních sítích. Domnívám se, že jedním z hlavních důvodů mého úspěchu je skromnost, pokud ale zhlédnete minutové video na platformě TikTok, na kterém sebevědomě kážu o určité příležitosti, možná si řeknete: „Sakra, to je chytrolín.“ Jak ale zjistíte, můžete být skromní a zvídaví a přitom být přesvědčení o svých postojích. Nevylučuje se to.

Ve 2. části připravím z těchto dvanácti ingrediencí kompletní „pokrmy“ a vysvětlím vám, jak je můžete využít při řešení různých podnikatelských výzev. Zodpovědnost a přesvědčení jsou například často považovány za protiklady empatie a laskavosti; jsou to „mocnější“ vlastnosti. Skromnost a přesvědčení, ctižádostivost a trpělivost, vděčnost a zodpovědnost lze rovněž považovat za protiklady. Díky této knize pochopíte, kolik ingrediencí, jež se mohou jevit jako protiklady, ve skutečnosti funguje souběžně.

Individuální rozvíjení těchto ingrediencí je výchozí bod, zásadním poznatkem je však zjištění, jak lze uvařit pokrm. I když přirozeně disponujete všemi dvanácti ingrediencemi nebo jste měli to štěstí, že jste si některé z nich vštípili na základě svých zkušeností, je třeba, abyste zjistili, jak je lze společně využívat. Musíte být „kuchařem“, který je „uvaří“.

Je čas na hamburger, ten bych ale nepodával, kdybych připravoval jídlo pro pětadvacet přísných veganů. Každý pokrm, který přichystáte, musí být uvařen v kontextu situace, v níž je podáván. Těchto dvanáct osobnostních rysů je nutno uplatňovat v různých kombinacích a v závislosti na každém obchodním scénáři. Dělám to tak vždycky.

Řekněme, že řídíte právnickou firmu a najali jste mladého člověka, který vyrostl v chudé čtvrti. Nezná pravidla chování během nóbl večeře s klientem, kvůli čemuž neuzavřete dohodu. V takové situaci musíte vzít z „police na koření“ vděčnost a zodpovědnost. Měli byste být vděční za příležitost vlastnit firmu a získat nového klienta. Měli byste projevit zodpovědnost a připustit, že jste onoho zaměstnance najali, ale patřičně nevyškolili. Vše ostatní bude podružné.

Žádná z těchto dvanácti ingrediencí nemůže fungovat bez trpělivosti. Když pečete závin, trpělivost je kůrka. Možná se domníváte, že trpělivost je v rozporu se ctižádostivostí, ale podle mě je trpělivost cestou ke splnění vašich ambicí.

Lidé si často nesplní ambice kvůli nejistotě. Zoufale usilují o úspěch, chtějí, aby jim ostatní tleskali, a hledají rychlá řešení. Pro takové jedince je obtížné vybudovat smysluplný byznys, neboť se příliš snaží vydělat milion dolarů a kupovat si drahé oblečení, lodě a další luxusní věci, aniž by rozvíjeli trpělivost.

Ať už se profesionálně zabýváte čímkoli, obvykle vám to zabere většinu života, takže trpělivost je cestou ke splnění ambicí. Nedostatek trpělivosti je velkou překážkou a vede k většímu množství špatných rozhodnutí než kterýkoli jiný faktor.

Občas si toho všímám u kupujících ve Wine Library, když konáme rozhodnutí a uzavíráme dohody. Je třeba mít na paměti, že prodejci, od kterých kupujeme víno, budou našimi partnery dalších padesát let. Proto jsem při uzavírání dohod o nákupu vína nepožadoval nejnižší ceny. Kdybych každého prodejce sedřel z kůže, měli by ke mně jiný vztah a v budoucnu bych měl méně příležitostí.

V počátcích svojí kariéry jsem to pozoroval u jednoho z našich manažerů nákupu, který byl zastrašující vyjednávač. Když jsem se zaměřil na naše vztahy s dodavateli vína, uvědomil jsem si, že (1) reagovali na jeho vyjednávací styl zvýšením počáteční ceny a (2) začali nabízet víno jiným prodejnám. Když jsem byl ochoten přistoupit na vyšší ceny, získal jsem mnohem víc špičkových vín a byl jsem v lepší vyjednávací pozici.

Jste-li CEO nebo manažer, potřebujete rovněž trpělivost, když sledujete, jak se zaměstnanci rozvíjejí. Mnoho mých partnerů a zaměstnanců zpočátku nevynikalo v roli, v níž se později stali nejlepšími.

Především musíte být trpěliví vůči sobě, když tyto ingredience rozvíjíte. Lidé, kteří se domnívají, že jim dochází čas, bývají frenetičtí a náchylní ke konání špatných rozhodnutí. Když jsem sledoval seriál Dámský gambit na Netflixu, všiml jsem si, že když na šachových hodinách ubýval čas, hráči byli frenetičtější. Zhlédl jsem videa nejlepších šachistů a zaznamenal totéž. Když do hry vstoupil čas, jejich řeč těla a rozhodování byly zběsilejší.

Jsem přesvědčený, že většina lidí, kteří rozjíždí a budují byznys, nemá k času dobrý vztah. Nerozumí mu. Jejich rozhodnutí bývají založena na málo pravděpodobných událostech, například na tom, že je srazí autobus. Neuvědomují si, že se vzhledem k prodlužování průměrné délky života mohou dožít devadesáti nebo sta let. Díky trpělivosti jsem nelpěl na špatných dohodách, které jsem uzavřel, a začal jsem pracovat v rodinné firmě, v níž jsem neměl tak dobrý plat, jaký jsem mohl mít jinde. Nenechal jsem se odradit.

Domnívám se, že mám mnohem víc času. Ať už to je, nebo není pravda, z této víry čerpám ohromné množství každodenní spokojenosti.

MOJE POLOVINA: LASKAVÁ UPŘÍMNOST

Trpělivost a ctižádostivost, vděčnost a zodpovědnost, empatie a přesvědčení – mnohé z těchto vlastností vyvažuji v jejich kombinacích. Začal jsem usilovat o vyvážení laskavosti a upřímnosti. Uvědomil jsem si, že laskavost bez upřímnosti vedla k tomu, že si lidé v mojí organizaci činili určité nároky. Když jsem zaměstnance neustále pozitivně povzbuzoval, aniž bych jim poskytoval kritickou zpětnou vazbu, vedlo to k mylným představám a nárokům.

Mívám niternou reakci na konfrontaci, takže jsem po většinu kariéry neuměl poskytovat kritickou zpětnou vazbu. Po čtyřiadvaceti letech řízení firmy mi láme srdce, že ke mně někteří lidé nemají dobrý vztah proto, že jsem k nim neuměl být upřímný. Propustil jsem je bez patřičné zpětné vazby nebo jsem vytvářel situace, které je k odchodu přiměly.

Nevnímal jsem půvab upřímnosti, její lidskost. Neuvědomoval jsem si, že upřímnost je vlastně laskavá. Vybavuji si mnoho situací, ve kterých by mi laskavá upřímnost přinesla větší úspěch. Veškeré moje neštěstí v životě a v podnikání pramenilo z neschopnosti projevit laskavou upřímnost, když to bylo třeba. Proto to nazývám svojí polovinou. Bez ohledu na to, za jak špatné se považujete, skutečnost, že si uvědomujete svoji slabinu nebo nedostatek, znamená, že jste se v nedostatečně rozvinutých dovednostech už začali zdokonalovat.

Můj nedostatek mě přesvědčuje o důležitosti ostatních dvanácti ingrediencí. Uvědomuji si, že v laskavé upřímnosti dosud nevynikám a nejsem na takové úrovni, abych dokázal připravit kompletní pokrm, což mě přesvědčuje o tom, že vám nedostatek kterékoli z dvanácti ingredienci uškodí. Bude vás omezovat. Je to ukazatel vaší zranitelnosti.

Nechci, abyste byli při čtení této knihy sklíčení, když zjistíte, co je vaší polovinou. Chci, abyste byli nadšení, protože když se v dané oblasti zdokonalíte, bude se vám dít více dobrých věcí. Možná si uvědomíte, že jste nešťastní proto, že nedokážete projevovat laskavost. Možná začnete chápat, proč křičíte na stážisty. Možná začnete odhalovat důvody, proč jste v práci egoističtí. Možná si uvědomíte, že nejste „kompletní“. Já jsem vděčný za to, že rozvíjím laskavou upřímnost, která je úžasným doplňkem ostatních dvanácti ingrediencí.

Růstový potenciál většiny firem je omezován emoční inteligencí jejich lídrů. Týká se to i sportovních týmů, rodin a suverénních národů. Lídr je každý, kdo má dítě. Lídr je každý, kdo má mladšího sourozence. Lídr je každý, kdo má domácího mazlíčka. Lídr je každý, kdo řídí jediného člověka.

Tato kniha vám pomůže zušlechtit vaše ingredience a posílit vůdcovské schopnosti. Kvalita vašeho pokrmu závisí na kvalitě ingrediencí a jejich kombinování.

Všech dvanáct ingrediencí je důležitých. Je-li některá ingredience podružná, pokrm nebude dobrý. Co je důležitější? Ryba, nebo sůl? Co je důležitější při pečení koláče? Mouka, nebo vejce? Obě ingredience jsou stejně cenné, musí však být v různých situacích použity v různém poměru. V každém okamžiku svého života musíte přidávat různé ingredience.

Dosáhl jsem ohromných úspěchů, protože jsem se naučil těchto dvanáct ingrediencí využívat. Ne každé moje jídlo však chutnalo dokonale, chyběla mi totiž laskavá upřímnost.

Jak je tato kniha členěna

Když začnete číst 1. část, nabídnu vám definici každé ingredience a vysvětlím vám, jak může ovlivnit vaši kariéru a celý život. Zdůrazňuji klíčový koncept, který je možná nejdůležitější větou v této knize: Když si uvědomíte, jak je byznys v celkovém kontextu života nevýznamný, budete si ho moci užívat a zdokonalovat se v něm. Lidé mě považují za podnikatele a obchodníka, kdybych ale byl rozpuštěn a čten jako kniha, většinu z nich by podle mě šokovalo, jak málo mi záleží na byznysu.

Než začnete číst další stránky, měli byste vědět, že když si více ceníte života než úspěchu v podnikání, vše je mnohem snadnější a zábavnější. Je-li pro vás štěstí důležitější než peníze, akcie a obdiv ostatních, vaše každodenní práce se stane dlouhodobě udržitelnou. Domnívám se, že někteří podnikatelé, manažeři a zakladatelé úspěšných firem prožívají vyhoření nebo zhroucení proto, že se nenaučili tyto ingredience využívat.

Ve 2. části vám představím různé scénáře z reálného života, abych vám ukázal, jak lze tyto ingredience využívat v proměnlivých kombinacích. Budete se také moci zamyslet nad tím, jak reagujete na kariérní výzvy a co byste díky poznatkům z této knihy mohli dělat jinak.

Ve 3. části absolvujete různá cvičení, jejichž pomocí budete moci rozvíjet každou ingredienci, včetně laskavé upřímnosti. Tato cvičení posílí vaše sebevědomí, pokud jde o silné stránky, pomohou vám odhalit nejistoty a nedostatky a pomohou vám růst. Kompletní seznam dodatečných zdrojů naleznete na garyvee.com/twelveandahalfbook.

Je to neuvěřitelné prosté. Považuji byznys za umění. Domnívám se, že když podnikáte správným způsobem, může to být stejně krásné jako symfonie nebo obraz.

Aby se tento koncept ve společnosti ujal, musíme si uvědomit, že dvanáct a půl ingrediencí popsaných v této knize může být katalyzátorem úspěchu v podnikání.

l. ČÁST

Emocionální
ingredience

VDĚČNOST

Schopnost být vděčný – ochota ocenit laskavost a být laskavý1

Kdyby existoval seznam všech obyvatel Země, který by je řadil podle celkové úspěšnosti a štěstí (od 1 do 7,7 miliardy), na jakém místě byste podle svého mínění figurovali?

Napište svoji odpověď zde: ____________

Dospěli jste k svému číslu? Výborně.

Podle Světové zdravotnické organizace chybí 785 milionům lidí po celém světě základní dodávky pitné vody.2 Je to něco přes 10 procent světové populace, a dokonce ani dva miliony Američanů nemají přístup k pitné vodě nebo potrubním rozvodům.3

Máte každý den dostatek jídla?

Více než 820 milionů lidí trpělo v roce 2018 podvýživou.4

Bez ohledu na to, jak nesnášíte svoji práci, máte alespoň minimální možnost nebo schopnost získat jinou? Podle globálního indexu otroctví vykonávalo 40,3 milionu lidí v roce 2016 otrockou práci.5 Tito lidé opravdu nemohou dát výpověď.

Máte doma vlastní toaletu? Zhruba 60 procent obyvatel světa (4,5 miliardy) nemá toaletu, která by patřičně odváděla tělesný odpad.6

Máte doma vysokorychlostní internet? Zhruba tři miliardy lidí internet vůbec nemají.7 Dokonce i jednadvaceti milionům Američanů chybí širokopásmové připojení.8

A to jsme se ještě nezačali bavit o příjmech. Podle kalkulátoru globálních mezd Davos 2017 Global Wage Calculator zpravodajské stanice CNN činí globální průměrná roční mzda 20 328 dolarů.9 V Rusku je to zhruba 5 457 dolarů ročně, v Brazílii 4 659 dolarů, v Indii 1 666 dolarů, v Malawi 1 149 dolarů. Existuje samozřejmě příliš proměnných faktorů, než abyste mohli přesně určit svoje přesné pořadí v žebříčku 7,7 miliardy lidí. Když vás ale zahrnuji všemi těmito údaji, doufám, že pochopíte, co se ve skutečnosti děje ve světě mimo vaše bezprostřední okolí.

Jsem poháněn objektivitou a vděčností. Narodil jsem se v bývalém Sovětském svazu v Bělorusku, takže si hluboce uvědomuji, jak těžký může být život. Možná bych se z Běloruska vůbec nedostal, kdyby nedošlo k následující události.

Šestnáct Rusů naplánovalo v roce 1970 únos malého letadla. Posádka předstírala, že letí na svatbu, chtěla však tajně odletět do Švédska a uniknout ze Sovětského svazu. Konečným cílem bylo přistání v Izraeli. Plán se nezdařil, spiklenci byli zatčeni a uvrženi do vězení za velezradu.

Díky této události však svět začal věnovat pozornost porušování lidských práv během studené války v Sovětském svazu. Média ve Spojených státech informovala veřejnost, což změnilo politickou scénu. Sovětský svaz kvůli zvýšené pozornosti a tlaku médií zmírnil regulace a nechal odejít více Židů.

Jsem přesvědčený, že mi těch šestnáct lidí změnilo život.

Štěstí je zajímavé slovo. Pravděpodobně bych připsal většinu svých úspěchů spíše houževnatosti, ctižádostivosti a dalším emocionálním ingrediencím než štěstí, ale skutečnost, že jsem v mladém věku mohl opustit Sovětský svaz, štěstí nepochybně zahrnovala.

Tomu, co se odehrává ve světě, lidé nerozumí, neboť jejich komunity jsou velmi izolované. Mnozí považují milion dolarů za počátek úspěchu. Mnoho mladých lidí ve věku kolem dvaceti let se snaží „prorazit“ do třiceti. Pokud žijete v bytě v Los Angeles nebo v domě v connecticutském Greenwichi, je těžké pochopit, že africké ženy stráví dohromady dvě stě milionů hodin denně shromažďováním vody.10 Lidé vzhlížejí k jedincům, kteří mají vyšší postavení, ti však nezhlížejí k miliardám lidí s nižším postavením.

Kdykoli, kdo vlastní firmu v některé ze zemí západního bloku, má mimořádný život. Podle mě si podnikatelé vesměs neuvědomují, jak jsou požehnaní. I když je to dřina a občas zažívají špatné dny.

Připomeňme si, že více než polovina světové populace nemá skutečnou toaletu.

Rozvíjíte-li objektivní pohled, harmonogram plnění vašich cílů se přirozeně mění. Když píši tyto řádky, průměrná délka života je ve Spojených státech amerických zhruba sedmdesát devět let. V roce 1930 to bylo padesát osm a v roce 1880 třicet devět let.11

Přestože rok 1880 působí jako vzdálená minulost, ve skutečnosti jí není. Prarodič, kterému je v roce 2021 devadesát jedna let, patrně znal členy rodiny, kteří zemřeli zhruba ve věku devětatřiceti let. Kdybyste v té době žili, museli byste mít samozřejmě vyřešený život kolem třicítky. O devět let později byste zemřeli!

I v roce 1930 umírali lidé v osmapadesáti letech. Ve třiceti letech měli za sebou více než polovinu života.

Když se prodlužuje průměrná délka života, neměl by se prodlužovat i harmonogram plnění našich cílů? Neměli bychom být spokojení s tím, že si vše vyřešíme později?

Vzhledem k pokrokům moderní medicíny jsem přesvědčený, že se mnozí z nás dožijí devadesáti až sta let. Pokud je vám dvacet sedm let a po pěti letech šplhání po kariérním žebříčku nesnášíte svoji práci, můžete učinit krok zpátky a najít si jiné zaměstnání. Pokud je vám třiatřicet a rozhodnete se, že rozjedete vlastní byznys po získání titulu v oboru, do kterého nejste zanícení, toto rozhodnutí nepřichází „pozdě“. Ve skutečnosti máte ohromné štěstí. Žijete v éře, v níž matematika říká, že vás patrně čeká dalších šedesát produktivních let. Ať už se včera, nebo kdykoli v minulosti stalo cokoli, pořád máte k dispozici ohromné množství času.