Change Your World

Copyright © 2021 by John C. Maxwell and Rob Hoskins

Translation © Tomáš Piňos, 2021

ISBN 978-80-242-7888-9

John

Tato kniha je věnována mým pracovním partnerům. Díky jejich velkorysosti a oddanosti transformaci se naše vize může uskutečnit. Sen je zdarma, cesta k jeho splnění však bezplatná není. Děkuji vám, že ji absolvujete se mnou!

S láskou JM

Rob

Tato kniha je věnována lásce mého života Kim, která mě zná, ví, co je pro nás nejlepší, a vždycky nás bude neúprosně chránit, nápaditě propagovat a moudře vést ke krásnému cíli.

Poděkování

John:

Chci poděkovat všem členům svého týmu, kteří umožnili vznik této knihy: Jasonu Brooksovi, Marku Coleovi, Lindě Eggersové, Carolyn Kokindaové, Erin Millerové, Charliemu Wetzelovi a Stephanii Wetzelové. Vy všichni jste neuvěřitelně pomohli mně i této knize. Děkuji, že mi pomáháte okolní svět měnit!

Rob:

Tato kniha by nemohla být napsána, nebýt více než třicetileté transformační cesty, kterou se ubírají všichni moji kolegové a tým OneHope; společně se učíme a objevujeme. Za tuto knihu děkuji především Davidu Brankerovi, Chadovi Causeymu, Nicole Johanssonové a Teně Stoneové, kteří přispěli obsáhlým hodnocením, čtením a skvělými příspěvky. Jenno Scottová, jsi vynikající autorka, editorka, badatelka a poradkyně. Vy všichni jste ve svých oborech vynikající i pokorní; vaše příspěvky k této knize jsou investicí do lidí, kteří mohou začít svět měnit.

Autorská poznámka

Knihu, kterou čtete, napsali dva lidé. Pro čtenáře to někdy může být komplikované nebo matoucí. Kdo k vám promlouvá, když čtete určitou větu nebo odstavec? Je to John Maxwell, nebo Rob Hoskins?

Kdykoli se dva nebo více lidí podílí na psaní knihy, musí se rozhodnout, jak budou komunikovat. Měli bychom určit, že John udělá tohle a Rob udělá tamto? S takovým přístupem jsme se už setkali ve společně sepsané knize, v níž oba autoři používali zájmeno „já“ a v závorkách uváděli svá jména. Podle nás je to velmi neobratné.

Měli bychom používat dva různé typy písma a chtít po vás, abyste rozlišovali, kdo je kdo? Určitě by vám to brzy začalo lézt na nervy. Museli byste se vracet na začátek knihy a umět rozlišit oba typy písma. Mohli bychom také psát svoje jména před každý odstavec, jak to bývá v rozhovorech. Domníváme se však, že by vám to čtení komplikovalo.

Kdybychom stáli na pódiu, bylo by to snadné. Oba často řečníme. Kdybychom se zúčastnili živé události, viděli byste naše obličeje a slyšeli naše hlasy a okamžitě byste věděli, kdo co řekl. Chtěli bychom k vám promlouvat osobně, ale v knize to není možné.

Jde nám o to, aby četba byla pro vás příjemná a co nejsnadnější, protože tato kniha je o vás a o tom, jak můžete svět změnit. Co tedy můžete očekávat? Hlas, který slyšíte, zatímco čtete tyto řádky, je můj. Rob mi laskavě dovolil, abych se ujal role staršího bratra a řečnil. Při čtení tedy budete mít pocit, že nasloucháte mně a Robovi, přestože budu většinou mluvit já. Mnohokrát se setkáte s výrazy „my“ a „Rob a já“. Uvědomte si ale, prosím, že na vymýšlení a psaní této knihy jsme se rovnocenně podíleli společně. Její obsah vychází z našich srdcí, z odhodlání změnit svět tak, aby byl lepším místem, a z mnohaletých zkušeností s investováním do lidí. Rob a já vám chceme opravdu pomoci. Až dospějete na konec poslední kapitoly, nabídneme vám způsob dosažení okamžité změny, pokud už jste se do ní nepustili po svém.

Usaďte se tedy a užijte si tuto cestu. Doufáme, že vám tato kniha otevře oči, pomůže vám vnímat vaše okolí jiným způsobem, změní váš život a transformuje svět kolem vás.

1. kapitola

Nemůžeme čekat na změnu

Naděje má dvě krásné dcery; jmenují se zloba a odvaha. Zloba nad tím, jak se věci mají, a odvaha vidět, že nezůstávají stejné.

– Svatý Augustin

Rob a já jsme nadšení z toho, že čtete tyto řádky, a chceme vám říct něco velmi důležitého:

Tato kniha je napsána pro vás,

POKUD

chcete svět změnit.

Až budete v této knize listovat, přečtete si o…

Missy, školní dobrovolnici, která byla vyzvána, aby se podělila o jablko, objevila hladové děti, v garáži naplnila batohy potravinami a rozjela program, díky kterému se dnes nasytí sedmaosmdesát tisícdětí.

Missy změnila svět kolem sebe.

Bryanovi, který využil trauma a bolest z dětství a vybudoval bezpečné místo pro sexuálně zneužívané děti, kde mohou žít s nadějí, důstojností a bezpodmínečnou láskou.

Bryan mění svět kolem sebe.

Ethanovi, žákovi třetího ročníku, který si položil ruku na srdce a zeptal se: „Máš někdy v hloubi duše pocit, že chceš docílit změny?“

Ethan teprve začíná okolní svět měnit.

Tato kniha je napsána pro vás,

POKUD

chcete změnit sebe.

Změníte se, až si přečtete o…

Charlee, která nedokončila studium na střední škole a neměla žádný smysl života. Pět měsíců pracovala s dětmi v afrických slumech a řekla: „Vrátila jsem se domů jako absolutně jiný člověk.“

Charlee se změnila a nyní svět kolem sebe mění.

Renémz Mexika, který deset let pátral po vrahovi svého bratra, aby se mu mohl pomstít, uvědomil si však hodnotu odpuštění, rozhodl se, že tomu muži odpustí, a změnil život své rodiny.

René se změnil a jeho život se zlepšuje.

Yomile, plaché, mladé ženě (z Guatemaly), která nabyla odvahy a sebejistoty k získání lepší práce, když začala smýšlet pozitivněji. Dnes pomáhá ostatním ve vesnicích obklopujících její domov.

Yomila se změnila a nyní pomáhá ostatním.

Tato kniha je napsána pro vás,

POKUD

Chcete být součástí transformace.

Inspirují vás příběhy…

Sama, majitele firmy vyrábějící venkovní nábytek; Sam začal vytvářet plastové obličejové štíty pro zdravotníky vzdorující pandemii covidu-19 a v tomto úsilí spojil členy své komunity.

Sam pomohl ostatním dosáhnout v jeho městě pokroku.

Cerra Porteña, jednoho z nejpopulárnějších paraguayských fotbalových týmů, který začal společně s konkurenčním týmem Club Olimpia učit hráče na všech organizačních úrovních dobrým hodnotám, usiloval o jejich šíření v ostatních týmech a o změnu života hráčů.

Jeden tým pomohl jinému týmu a v rámci komunity dosáhl pokroku.

Roye, který zjistil, že si jeho syn chtěl vzít život, protože byl šikanován. Když Roy pomáhal synovi, uvědomil si, že pomoc potřebují i další rodiče a děti. Založil tedy organizaci, která dnes pomáhá milionům dětí ve dvaačtyřiceti státech.

Roy je členem hnutí měnícího jeho zemi.

I vy můžete dosáhnout změny, když se k nám připojíte a budete pomáhat ostatním nebo když přijdete s vlastní iniciativou.

Můžete svět změnit.

Rob a já jsme zasvětili svůj život vnášení pozitivních změn do lidského života. Tuto knihu jsme napsali proto, abychom vás povzbudili a připravili vás na to, že se ve světě, který je kolem vás – v rodině, na pracovišti a v komunitě –, můžete stát katalyzátory transformace: Pokud o změny již usilujete, chceme vám pomoci, abyste v tom byli ještě lepší. Jestliže jste dosud nezačali usilovat o pozitivní změny v životě ostatních, chceme vás podnítit k tomu, abyste se do toho pustili, a naučit vás, jak můžete záměrně prospívat lidem, protože změny může docílit kdokoli.

Změna světa je dlouhodobý proces. Jsme odhodláni pomáhat lidem, jako jste vy, a pomoci vám stát se světlem naděje v rámci své komunity. Tisíce dobrovolníků se již zapojily do našeho transformačního úsilí a pomáhají ostatním učit se dobrým hodnot ám a žít podle nich. (Můžete si to ověřit na stránkách Change YourWorld.com.).V mnoha zemích po celém světě dosahují lidé změny prostřednictvím osmi zdrojů vlivu: vlády, vzdělání, byznysu, náboženství, médií, umění, sportu a zdravotnictví.

Rob a já si představujeme dobu, kdy budou lidé jakéhokoli původu ve všech zemích pomáhat ostatním a svět tak měnit. Bude to reálné, až se k tomu spolu s dalšími lidmi odhodláte.

Co je třeba změnit?

Při pohledu na náš svět je poměrně zřejmé, že by se věci mohly změnit k lepšímu. Nebylo by skvělé mít kvalitnější školy? Lepší okolí? Pozitivnější pracoviště? Chtěli byste mít rodinu, jejíž členové k sobě mají blíž? Komunity, jejímž členům se daří a ve kterých lidé spolupracují v zájmu všeobecného blaha? Nebyl by svět lepší, kdyby lidé byli uctivější, jednotnější a pozitivnější?

Patrně intuitivně víte mnohé z toho, co si lze přečíst v novinách. Máme více důvodů věřit, že by se svět měl změnit:

- Ve Spojených státech se rozpadají rodiny; zatímco v roce 1960 bylo 9 procent domácností řízeno pouze jedním rodičem, v roce 2014 to už bylo 26 procent.1

- V roce 2014 bylo 2,5 milionu amerických dětí bez domova.2

- Míra občanské angažovanosti a dobrovolnictví, jež bývaly považovány za silné stránky Spojených států, v posledních padesáti letech dramaticky poklesla.3

- V roce 2015 bylo 3,3 milionu obyvatel Spojených států obětí násilného zločinu.

- Institut pro ekonomiku a mír (Institute for Economics and Peace) nedávno odhadl, že násilí stojí globální ekonomiku ročně 13,6 bilionu dolarů.5

- Přibývá problémů s duševním zdravím^6, které se zhoršují.7

- Celý svět se potýká s korupcí.8

- Odhaduje se, že 40 milionů lidí po celém světě je obětí moderního otroctví.9

Mohli bychom pokračovat, není to ale nutné. Problémy, které bychom mohli řešit, jsou všude. Vsadíme se, že každý den vidíte věci, jejichž zlepšení byste si přáli.

Nenechte se tím ale odradit ani zastrašit. Věděli jste, že pozitivní změny jsou možné? Včetně obrovských změn? Zatímco jsme na této knize pracovali, Rob mi poskytl určité informace, které mě velmi překvapily. V roce 2013 položili autoři průzkumu týkajícího se extrémní chudoby – kdy má člověk méně než 1,90 dolaru na den – tuto otázku: „Během posledních 30 let se množství lidí žijících v extrémní chudobě zvýšilo, nebo zůstalo stejné, anebo se snížilo?“ Zde jsou odpovědi respondentů na tuto otázku:

- 55 % lidí uvedlo, že se extrémní chudoba zvýšila.

- 33 % lidí uvedlo, že zůstala stejná.

- 12 % lidí uvedlo, že poklesla.10

Co si myslíte vy? Šokovalo mě a potěšilo, že se míra extrémní chudoby v celém světě snížila. Dramaticky! Z následující grafu vyplývá, jak se míra extrémní chudoby od roku 1800 plynule snižovala a jak začala od 50. let 20. století prudce klesat.

A míra extrémní chudoby nadále klesá. Je to skvělá zpráva, jen zřídka však o tom něco slyšíme. Brookings Institute v roce 2018 uvedl toto:

Téměř bez povšimnutí se odehrává něco, co má obrovský globální význam. Poprvé od dob před 10 000 lety, kdy vznikla civilizace živící se zemědělstvím, není většina lidské populace chudá a nehrozí jí pád do chudoby. Z našich kalkulací vyplývá, že přes 50 procent světové populace, tedy zhruba 3,8 miliardy lidí, žije v domácnostech s dostatečnými výdaji na to, aby tito lidé byli považováni za příslušníky „střední třídy“ nebo za „bohaté“ jedince. Zhruba stejné množství lidí žije v domácnostech, které jsou chudé nebo kterým chudoba hrozí. Září roku 2018 bylo tudíž globálním bodem zvratu. Od této chvíle už chudí nebo ohrožení lidé poprvé v historii netvoří většinu světové populace. Nenastane-li nějaký neblahý globální ekonomický pokles, znamená to začátek nové éry, v níž bude převládat střední třída.11

Je to vynikající zpráva, která by nám měla přinést ohromnou naději. Jsme přesvědčení, že může-li se změnit míra extrémní chudoby – která je problémem po celou historii lidstva –, mohou se změnit i jiné problémy, ať už jsou velké, nebo malé. Svět se může změnit k lepšímu. Lidé jako vy a my mohou být tvůrci změn.

Někdo musí něco udělat!

Jsou-li změny možné, proč neděláme víc proto, abychom svět změnili? Čínský filozof Lao-c‘ řekl: „Nezměníme-li směr, kterým se ubíráme, skončíme pravděpodobně tam, kam směřujeme.“ Skutečnost je taková, že většina z nás čeká, až někdo jiný učiní něco s problémy, které tu dnes jsou. Chceme změnu, doufáme však, že někdo někde udělá něcopro její uskutečnění.

- Čekáme, že něco udělá vláda.

- Čekám, že něco udělá zdravotní systém.

- Věříme, že něco udělá školství.

- Doufáme, že něco udělá byznys.

- Představujeme si, že něco udělají média.

- Přejeme si, aby něco udělali představitelé umění a zábavy.

- Domníváme se, že něco dokáže sport.

- Doufáme, že něco prosadí církevní instituce.

Ve skutečnosti však nemůžeme čekat na změny. I když jsou vlivné osoby a instituce, o kterých jsme se zmínili, prospěšné, ani my ostatní nemůžeme jen pasivně přihlížet. Chceme-li, aby svět byl lepším místem, a doufáme-li, že se podmínky lidí v nouzi zlepší, musíme se změnit. A musíme konat.

Rob a já celý život pomáháme lidem a řídíme organizace, jejichž posláním je pomoc lidem. Procestovali jsme celý svět a spolupracovali jsme s lidmi ze všech kontinentů a z mnoha kultur. A jsme přesvědčení o jedné věci: Tranformací může projít kdokoli, kdo je ochoten učit se dobrým hodnotám a žít podle nich, vážit si ostatních lidí a spolupracovat s nimi v zájmu vytváření kultury založené na pozitivních hodnotách. Znamená to, že svět můžete změnit. Nemusíte být bohatí. Nemusíte být slavní. Nemusíte se odstěhovat do jiné země. Nepotřebujete vzdělání. Nepotřebujete žádnou organizaci. A rozhodně nepotřebujete ničí svolení. Svolení si musíte dát vy sami. Můžete transformovat sebe i svět kolem sebe. Jak řekl Mahátma Gándhí: „Jemným způsobem můžete otřást světem.“ Aby se to však mohlo stát, musíte se změnit.

Nezměníme-li směr, kterým se ubíráme, skončíme pravděpodobně tam, kam směřujeme. – Lao-c‘

Nejprve změňte svoje myšlení

Nedávno jsem přečetl knihu The Art of Possibility (Umění možného) Rosamund Stone Zanderové a Benjamina Zandera. Zmiňují se o starém hlavolamu, který jsem znal. Jde o devět teček na stránce. Použil jsem ho jako ilustraci v knize Rozvíjejte v sobě lídra. Zanderovi ho ale prozkoumali novým způsobem, který podle mě vhodně dokládá důležitost změny myšlení. Vaším úkolem ja nalézt způsob, jak spojit všech devět teček čtyřmi rovnými čarami, aniž byste zvedli tužku nebo pero z papíru. Pokud jste tento hlavolam ještě neviděli, zkuste ho vyřešit.

Podařilo se vám to? Pro většinu lidí je obtížné přijít tomu na kloub. Proč? Uvažují totiž konvenčním způsobem. Tento hlavolam je však možné vyřešit, jedině když se vymaníte z dobrovolně přijatého způsobu myšlení a začnete uvažovat jinak. Zandersovi napsali:

„Rámce, které vytváří naše mysl, určují – a ohraničují – to, co považujeme za možné. Každý problém, každé dilema, každá slepá ulička, kterým v životě čelíme, se jeví jako neřešitelné pouze uvnitř určitého rámce nebo úhlu pohledu. Když daný rámec rozšíříte nebo kolem dat vytvoříte nový rámec, problémy zmizí a objeví se nové příležitosti.“

Pokud si myslíte, že svět nemůžete změnit, vaše předpoklady vás uzavírají do škatulky. Zandersovi vysvětlili, že předpoklady často omezují naše myšlení, a tudíž i možnosti. Uvedli však i to, jak se můžeme změnit:

„Můžete nahradit rámec [svých přesvědčení a myšlení] rámcem, jehož základní předpoklady připouští okolnosti, které si přejete. Umožněte, aby vaše myšlenky a činy vycházely z nové konstrukce, a uvidíte, co se stane.“12

Předpoklady často omezují naše myšlení, a tudíž i možnosti.

Pokud si s oním hlavolamem stále nevíte rady, zde je řešení. Musíte přetáhnout čáry, které ohraničují tečky a které jste si možná svévolně vnutili. Musíte změnit způsob myšlení.

Gándhí řekl: „Má-li se něco změnit, musím se nejprve změnit já.“ Změna světa kolem vás vyžaduje podobnou změnu myšlení. Musíte zpochybnit svoje předpoklady – přestaňte si říkat, že nemůžete nebo byste neměli, a zkuste se stát člověkem, který může a měl by. Musíte věřit, že dokážete řešit problémy, kterým čelíte. Musíte být přesvědčení, že můžete dosáhnout změny bez ohledu na to, kým jste, kde se nacházíte a co máte. Potřebujete naději.

Využijte naději

Význam skutečné, aktivní naděje, že změníte svět, je nedocenitelný. Jonathan Sacks napsal v knize Důstojnost v rozdílnosti: „Jeden z nejvýznamnějších rozdílů, které jsem odhalil, když jsem přemítal o dějinách Židů, je rozdíl mezi optimismem a nadějí. Optimismus je přesvědčení, že bude lépe. Naděje je víra, že můžeme společně zlepšit fungování světa. Optimismus je ctnost pasivní, naděje je ctnost aktivní. K optimismu nepotřebujete odvahu, zatímco naděje vyžaduje notnou dávku odvahy.“13 Většina lidí by souhlasila s tím, že optimismus je lepší než pesimismus, je ale úžasné dospět k tomu, že ještě lepší než optimismus je naděje.

„Optimismus je přesvědčení, že bude lépe. Naděje je víra, že můžeme společně zlepšit fungování světa.“ – Jonathan Sacks

Chceme vás vyzvat, abyste přešli na onu vyšší úroveň myšlení, přesahující pesimismus nebo optimismus. Chceme, abyste se stali lidmi plnými naděje. Chceme vám pomoci stát se někým, kdo má zdravou míru pozitivní nespokojenosti, věří, že se svět může změnit, a ví, že se na této změně může významně podílet. Doporučujeme vám, abyste…

Věřili v sebe.

Sebevíra je mocná. Psycholožka Ellen J. Langerová napsala o výzkumu, ze kterého vyplynul význam víry:

„Zkoumali jsme, jak většina z nás vnímá vynikající zrak vojenských letců. Všichni účastníci studie podstoupili test zraku. Jedna skupina účastníků pak byla vyzvána, aby si na vojenské letce zahráli. Obklékli si uniformy a usadili s v leteckém simulátoru. Měli za úkol přečíst písmena na křídle nedalekého letounu, která byla součástí testovací tabulky. Účastníci, kteří začali uvažovat jako piloti a kterým bylo řečeno, že mají vynikající zrak, viděli lépe než účastníci, kteří byli prostě vyzváni, aby přečetli písmena z testovací tabulky ve stejné vzdálenosti.“14

Chceme, abyste začali uvažovat v tom smyslu, že můžete změnit okolní svět. Můžete mnohem více ovládat svoji schopnost plnit náročné cíle, než si možná myslíte, musíte ale doufat a věřit si.

Víte, proč jsem přesvědčený, že byste si měli věřit, mít naději a být si jistí, že se můžete zlepšit? Protože jsem změnu k lepšímu sám prožil. Jsem známý jako odborník na leadership, nejtěžší je však pro mě to, když mám řídit sám sebe. Naštěstí jsem dospěl. Zdokonalil jsem se v uvědomění toho, co bych měl dělat, kdy bych to měl dělat a jaké pohnutky by mě k tomu měly vést.

Lidé se mohou změnit. Postupně jsem dospěl k tomu, že se lidé mění, když se dějí určité věci:

Lidé se mění,

když je k tomu dostatečně přinutí

jejich utrpení.

Nejzákladnějším impulzem pro změnu je bolest. Od chvíle, kdy se jako děti můžeme začít rozhodovat, se bolesti instinktivně vyhýbáme. Lepší reakcí na bolest je ale změna, díky níž nás přestane trápit. Doufáme, že v této knize naleznete pozitivní cestu kupředu a načerpáte z ní naději, pokud se trápíte.

Lidé se mění, když vidí dost něčeho,

co je ke změně inspiruje.

V počátcích mé kariéry mě inspirovalo zjištění, že rozvíjení lidí jako lídrů má velmi pozitivní dopad. Když jsem si uvědomil, že všechno stojí a padá s leadershipem, změnil jsem svoje uvažování, způsob práce a interakci s ostatními.

Možná i vás něco ovlivnilo a inspirovalo. Je-li tomu tak, je to úžasné. Pokud ne, v této knize se seznámíte s příběhy lidí, kteří viděli lepší život nebo znamenitější budoucnost pro ostatní a stali se katalyzátory změn. Nechte se zaujmout jejich příkladem a zaměřte se na potřeby, které můžete řešit možná jen vy.

Lidé se mění, když se naučí dost na to,

aby se chtěli změnit.

Jste-li přesvědčení, že nemůžete udělat nic, abyste vyřešili určitý problém, je to skličující a demotivující. Když se ale začnete učit, jak můžete začít prosazovat změnu, podnítí vás to k aktivitě.

Rob a já věříme, že už chcete a jste schopní stát se strůjci změn. Možná už něco měníte a chcete zvýšit svůj vliv. Ať už to tak je, nebo chcete teprve začít, tato kniha vám poskytne jednoduchý, přímočarý návod, jak můžete vyvolat pozitivní změnu.

Lidé se mění, když získají dost na to,

aby se mohli změnit.

Svět nehledá další snílky. Hledá jedince, kteří umí tvořit sny. Brad Montague, tvůrce videí a televizní show Kid President (Dětský prezident), to jasně vyjádřil:

„Mějte odvahu snít, ale také, prosím, konejte.

Snílků je mnoho, zatímco lidí, kteří jednají, je málo.“15

Zatímco budete tuto knihu číst a uplatňovat nabyté poznatky, začnete vnímat změny u sebe a u lidí, jejichž života se dotýkáte, a budete pomáhat ostatním plnit jejich sny.

Dokázal to Bryan Jarrett – pomáhal ostatním plnit jejich sny, když jim poskytoval to, co potřebovali, aby se změnili. Jarrett vyrostl v nestabilním rodinném prostředí v malé farmářské komunitě na jihu Spojených států. Jeho otec často zmizel na celé dny nebo týdny, až se jednou nevrátil vůbec. Bez otcovy ochrany se Jarrett stal obětí sexuálního zneužívání členem širší rodiny. Během dospívání začal pít, aby se se zneužíváním vyrovnal a otupil pocit opuštěnosti.16

Z Jarrettta se postupně stal věřící člověk a začal se uzdravovat. Ihned chtěl pomáhat ostatním, zejména přehlíženým a méně šťastným jedincům a smolařům. Když s tím před téměř třiceti lety začal, pracoval hodně s mladými lidmi. „Když jsem se začínal uzdravovat, uvědomil jsem si, že o tom mohu svobodně mluvit,“ řekl v narážce na sexuální zneužívání, jehož byl jako dítě obětí. „Pořád to opakuji: hlodavci a švábi si hrají v temnotě, a když se rozsvítí světlo, vyhledají úkryt.“

Mějte odvahu snít, ale také konejte. Snílků je mnoho, zatímco lidí, kteří jednají, je málo.“ – Brad Montague

„Mohl jsem o tom svobodně mluvit,“ řekl Jarrett. „Když jsem vyprávěl svůj příběh, uvědomil jsem si, že se týká tisíců dětí z celé země, a začal jsem zjišťovat, kolik lidí přizná, že byli sexuálně zneužívaní.“17

Rozbušilo se mu srdce a rozhodl se, že s tím něco udělá. Jarrett a jeho žena založili organizaci Lonesome Dove Ranch, pomáhající zneužívaným dětem v uzdravování. Většina dětí, kterým pomáhají, je v pěstounské péči.

„Nezačínal jsem s tím, že bych chtěl dostávat děti do systému pěstounské péče, mimo tento systém je však těžké sexuálně zneužívané děti odhalovat,“ uvedl Jarrett. „Mnoho dětí je v pěstounské péči kvůli nějakému typu zneužívání, z velké části je to zneužívání sexuální. V roce 2015 jsme založili organizaci Lonesome Dove Ranch, abychom uspokojovali potřeby dětí, které byly vykořisťovány a sexuálně zneužívány. Tento projekt se zrodil z mé bolesti.“18

Každý týden přijede na ranč padesát dětí, o které se stará 150 dospělých, z nichž téměř všichni jsou dobrovolníci. „Potřeby dětí – emocionální, mentální, někdy i fyzické – jsou extrémní.“19 Dobrovolníci na ranči pomáhají dětem zdarma. „Dáváme dětem důstojnost a lásku, aniž bychom za to něco chtěli,“ řekl Jarrett. „Většině těchto dětí se v minulosti dostalo lásky, jen když to mělo nějaký skrytý důvod. My žádný skrytý důvod nemáme.“20

Díky individuální péči se děti mohou během jednoho týdne začít uzdravovat. Úspěch tohoto ranče umožnil vznik dalších táborů a organizace dnes působí na pěti různých místech.

Jarrett využil svoji bolest, vizi a lekce, kterým se naučil, a dospěl k přesvědčení, že může věci změnit. Poté vyzval další lidi, aby se k němu přidali, a to, co získal, mu poskytlo odvahu organizaci Lonesome Dove Ranch založit. Péčí o děti mění svět kolem sebe. „Když se zkombinuje vaše minulost, bolest a vášeň,“ řekl Jarrett, „naleznete ideální podmínky pro stanovení svého životního cíle.“21

I vy můžete nalézt ideální podmínky. Můžete být změnou, kterou chcete ve světě vidět. Začíná to tak, že se změníte vy sami. Jak řekl náš přítel Tony Evans: „Chcete-li lepší svět, sestávající z lepších národů, států, okresů, měst, čtvrtí, církví a rodin, musíte se nejprve stát lepšími lidmi.“ Prvním krokem tohoto procesu je naděje, že se můžete změnit.

Mějte naději i pro ostatní

Změny ve vašem nitru vám poskytnou sebejistotu, důvěru a naději, že můžete pomáhat ostatním. Můžete takříkajíc „pomáhat nadějí“. Musíte být pozitivní a zaměřit se na pozitivní změny, které můžete prosadit, nikoli na negativní situaci, kterou chcete zvrátit. Naděje vás může posunout k něčemu lepšímu a přitáhnout i ostatní.

Líbí se nám pozitivní přístup, s nímž mění svět nezisková, dobročinná Chandlerova nadace. Její představitelé věří, že bychom se neměli zaměřovat na řešení chudoby, ale že bychom měli budovat a prosazovat prosperitu. Jak? Tato organizace tvrdí, že tranformace se odehrává jak shora dolů, tak zdola nahoru. Lídři, kteří jsou na vrcholu, musí mít dobrý charakter a získat důvěru svých lidí. Píší: „Země s kulturou založenou na vysoké důvěře – kde jsou předpisy a zákony spravedlivé a vymáhané – mají bezpečné a stabilní obchodní prostředí a důvěryhodné lídry; přitahují kapitál a investice pohánějící ekonomický růst a zaměstnanost.“ Lidé, kteří jsou dole, mají sny, přesvědčení, klíčové hodnoty a dovednosti, díky kterým mohou vyšplhat po společenském žebříčku do střední třídy, kterou představitelé nadace nazývají strojovnou větší prosperity.22

Clayton M. Christensen, Efosa Ojomo a Karen Dillonová to potvrdili v knize The Prosperity Paradox (Paradox prosperity). Uvedli: „Může se to vzpírat selskému rozumu […], ale trvalá prosperita v mnoha zemích nevzejde z řešení chudoby. Jejím základem budou investice do inovací, které umožní vznik nových trhů v těchto zemích.“23

Životní negativa mohou přitahovat naši pozornost a otvírat nám oči, abychom viděli potřebu změn, chceme-li však pozitivně změnit svět, musíme být pozitivní, vytvářet a nabízet lepší postupy. Prosazování pozitivních změn v komunitách se podobá rozvíjení lidí. Dobří lídři se zaměřují na silné stránky lidí a pomáhají jim tyto silné stránky rozvíjet. Nezaměřují se na jejich slabiny. Podobně platí, že chcete-li pomáhat ostatním docílit lepšího života, neměli byste se zaměřovat na jejich problémy. Zaměřte se místo toho na pozitivní řešení, která jim přinesou lepší život.

Doufejte v lepší budoucnost

Novinářka Linda Ellerbeeová řekla: „Na změně se mi nejvíc líbí, že může být synonymem pro naději. Když riskujete, říkáte vlastně: Věřím v budoucnost a budu její součástí.“24

Zažil to Ruslan Maliuta z Ukrajiny. Ruslan, který mluvil anglicky, byl požádán, aby něco přeložil americkému páru, který přijel do Kyjeva adoptovat dítě. Když byla adopce dokončena, Ruslan byl svědkem toho, jakou měli oni manželé ze spojení s dcerou radost. Ruslan řekl: „Působilo to, jako by už k sobě patřili. Dokonale se k sobě hodili – jako by nalezli něco, co ztratili.“ Tato zkušenost na něj hluboce zapůsobila.

„Na změně se mi nejvíc líbí, že může být synonymem pro naději.“ – Linda Ellerbeeová

Dale Carnegie řekl: „Většiny věcí dosáhli lidé, kteří se nepřestali snažit, i když se zdálo, že už nemají žádnou naději.“ Taková byla tehdy situace na Ukrajině. V této zemi bylo na sto tisíc sirotků, z nichž mnozí žili na ulici. Ruslan začal spolupracovat s organizací, která zachraňovala opuštěné, zanedbané a zneužívané děti. Jelikož měl s těmito osiřelými dětmi soucit, začal pro ně hledat rodiny a domovy. A začal snít o lepší budoucnosti pro tyto děti a pro svoji zemi. Kladl si otázku: „Co kdyby se Ukrajina stala zemí, ve které už nebudou žádní sirotci?“

Ruslan usiloval s několika přáteli o lepší budoucnost, ve kterou doufal. Když jeho práce začala být úspěšná, lidé z jiných zemí ho žádali o rady a jeho vize se rozrůstala. Rozhodl se, že nebude pomáhat sirotkům jen na Ukrajině, ale po celém světě. Odhaduje se, že v současnosti žije v sirotčincích po celém světě dva až osm milionů dětí.25 Ruslanova touha změnit svět, poháněná nadějí v lepší budoucnost, jej přiměla založit organizaci Svět bez sirotků (World Without Orphans), síť jedinců, kteří se snaží umísťovat sirotky do rodin, nikoli do institucí. „Jde nám o to, aby opravdu všechny děti vyrůstaly v milujících, starotlivých a bezpečných rodinách,“ uvedl Ruslan. Toto hnutí už rozjelo iniciativy v osmatřiceti zemích a v dalších sedmačtyřiceti zemích připravuje budoucí partnerství.26 Jeho členové doufají v lepší budoucnost, což je podněcuje k prosazování změn.

Naděje pohání naléhavost

Co byste měli dělat, když cítíte silnou naději? Často se stává, že i když jsme přesvědčení, že bychom měli něco udělat, neuděláme to. A nejde přitom o to, že bychom si řekli „Nikdy to neudělám“. Místo toho si říkáme „Udělám to zítra“. Pak jsme ale příliš zaneprázdnění nebo roztržití na to, abychom se do toho pustili. A když si na to vzpomeneme, řekneme si: „Nemám dnes dost času. Udělám to zítra.“ A opět si danou příležitost necháme uniknout.

Jak to můžeme vyřešit? Když posílíme naději pocitem naléhavosti. Když se nad tím zamyslíte, uvědomíte si, že frázi nemůžeme čekat na změnu lze vyložit dvěma způsoby. První význam spočívá v tom, že bychom neměli váhat a očekávat, že někdo jiný začne vykonávat změnu, jíž chceme my dosáhnout. Existuje ale i druhý význam této fráze, připomínající situaci, kdy dítě řekne: „Nemůžu se dočkat, až budou Vánoce!“ Jde o očekávání, vzrušení a naléhavost. Tento druhý význam bychom si měli osvojit. A pro každého z nás by to mělo být osobní – místo věty „Nemůžemese dočkat změny“ bychom měli říkat „Nemohuse dočkat změny“. Tento pocit naléhavosti nás může podnítit k aktivitě.

Zde je několik našich postřehů o tom, jak naléhavost funguje a jak na nás působí.

Naléhavost se rodí v našem nitru

Kdyby měli lidé bránící se změnám, nějaké společné pořekadlo, říkali by: „Nic se mnou nepohne.“ Jedinci, kteří chtějí změnit svět, by místo toho volali: „Nic mě nezastaví!“

Obchodní poradce Rob Llewellyn dospěl k tomuto názoru:

„Všimli jste si, že lidé, kteří něco dokážou, mají podobný pocit naléhavosti, kterého se cení?

Bez ohledu na to, čeho chtějí lidé dosáhnout, ať už ve sportu, byznysu nebo jiných oblastech, ti, kteří se odliší od ostatních, si udržují pocit naléhavosti, aby byli co nejlepší. Nikdy se neodchýlí od toho, co chtějí vykonat, a jdou za svým cílem – bez ohledu na to, co si kdokoli myslí nebo říká – neboť pocit naléhavosti je nedílnou součástí jejich já.“27

Změna začíná uvnitř. Musíme využít touhu po prosazení změny a posílit ji tak, aby se z ní stal pocit naléhavosti. A ten pak musíme v sobě udržovat. Jak řekl Ralph Marston, autor knihy The Daily Motivator (Každodenní motivátor): „Úspěch vyžaduje jak naléhavost, tak trpělivost. Buďte naléhaví ve svém úsilí a trpěliví v očekávání výsledků.“

Naléhavost sytí touhu

Když využijete naději a pocit naléhavosti v zájmu prosazení změny, posílí to vaši touhu vidět výsledky této změny. Můžete to nazvat pozitivní, zdravou nespokojeností. Bez naléhavosti však ztratíte hybnou sílu a energii. Souhlasíme s motivačním řečníkem Jimem Rohnem, který řekl: „Bez pocitu naléhavosti ztrácí touha svoji hodnotu.“

Table of Contents

Poděkování

Autorská poznámka

1. kapitola